I-23
Історія | |
---|---|
![]() ![]() | |
Назва: | I-23 |
Будівник: | Yokosuka Navy Yard |
Закладений: | 8 грудня 1938 |
Спуск на воду: | 24 листопада 1939 |
На службі: | 27 вересня 1941 |
Доля: | загинув наприкінці лютого 1942 поблизу Гаваїв з невідомих причин |
Основні характеристики | |
Клас і тип: | Підводний човен типу B1 (I-15) |
Водотоннажність: | 2584 над водою, 3654 при зануренні |
Довжина: | 108,7 м |
Ширина: | 9,3 м |
Осадка: | 5,1 м |
Двигуни: |
|
Швидкість: | 23,5 вузла (над водою), 8 вузлів (при зануренні) |
Дальність плавання: | 26 000 км при швидкості 16 вузлів (над водою) |
Максимальна глибина: | 100 м |
Екіпаж: | 94 |
Озброєння: |
|
![I-23. Карта розташування: Океанія](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2d/Oceania_laea_relief_location_map.jpg/350px-Oceania_laea_relief_location_map.jpg)
![хх.02.43](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0c/Red_pog.svg/8px-Red_pog.svg.png)
I-23 — підводний човен типу B1 Імперського флоту Японії, який взяв участь у Другій світовій війні.
Передвоєнна історія
Корабель спорудили на верфі Yokosuka Navy Yard. Човни типу B, підтипу B1 (він же клас I-15), до яких належав I-23, мали великі розміри (їхня надводна водотоннажність перевищувала підводний показник океанських підводних човнів США) та могли нести розвідувальний літак або, після переобладнання, мінісубмарину для диверсійних операцій.
I-23 завершили у вересні 1941 року та включили до складу 3-ї дивізії підводних човнів. Невдовзі після цього човен провів тренування з використанням розвідувального гідролітака Watanabe E9W1 «Слім».
Наприкінці листопада на I-23 встановили додатковий резервуар з авіаційним пальним для проведення дозаправки літаків у океані.
Перший похід
20—23 листопада 1941 року човен перейшов із Йокосуки до затоки Хітокаппу на острові Еторофу (наразі затока Касатка на Ітурупі). 26 листопада I-23 вийшов звідси разом із підводними човнами I-19 та I-21, маючи завдання прикривати ударне авіаносне з'єднання, котре повинне було атакувати Перл-Гарбор.
7 грудня, у день нападу на головну базу Тихоокеанського флоту Японії, I-23 перебував разом з ударним з'єднанням. Після атаки всі три підводні човни дістали наказ зібратись у районі за 550 км на схід від острова Мауї.
9 грудня один із підводних човнів виявив авіаносець у супроводі двох крейсерів, після чого I-23 та ще 6 човнів дістали наказ перехопити вороже з'єднання. Щоб виконати наказ, вони пішли у надводному положенні, у якому мали доволі високу швидкість. Утім, наздогнати «Ентерпрайз» так і не вдалось. Під час погоні 10 грудня з I-23 помітили патрульний літак та екстрено занурились, при цьому випадково досягли глибини в майже 120 метрів (при нормальній максимальній глибині у 100 метрів).
11 грудня I-23 перенацілили для дій біля західного узбережжя Північної Америки, в районі затоки Монтерей-Бей (південніше від Сан-Франциско). 19 грудня човен прибув до визначеного району. 20 грудня I-23 атакував артилерією танкер Agwiworld. Загалом випустили 14 снарядів, проте в умовах штормового моря човну так і не вдалось досягнути влучань.
Уже 22 грудня I-23 перенацілили для дій біля атола Пальміра (1800 км на південний захід від Гонолулу). На переході човен тричі зустрічався з ворожими літаками, проте вчасно занурювався та зміг уникнути пошкоджень. 1 січня 1942 року I-23 намагався провести рекогносцирування через перископ атола Пальміра, проте потрапив під вогонь берегової артилерії і був вимушений відійти.
5 січня човен узяв курс на базу на атолі Кваджалейн (Маршаллові острови).
Другий наліт на Перл-Гарбор
У січні 1942 року японське командування склало план ще одного обмеженого нальоту на Перл-Гарбор, який мали здійснити два чотиримоторні летючі човни Kawanishi H8K «Емілі». Вони мали вилетіти з бази на атолі Вотьє (Маршаллові острови), приземлитись у районі атола Френч-Фрігейт-Шолс (900 км північний захід від Гонолулу) для дозаправки від підводних човнів, після чого продовжити свій рейд.
Під час підготовки операції літаки з американського авіаносця «Ентерпрайз» здійснили 1 лютого атаку на атоли Вотьє та Кваджалейн, при цьому на останньому був потоплений транспорт і пошкоджені легкий крейсер і ще кілька кораблів та суден, зокрема плавуча база підводних човнів «Ясукуні-Мару». I-23 стояв неподалік від неї і в результаті осколками був поранений один із членів обслуги зенітної установки, а також загорівся резервуар для авіаційного пального (утім, ця пожежа не завдала серйозних ушкоджень). Далі човен занурився та в такому положенні чекав до завершення нальотів. Надалі ще 8 підводних човнів отримали наказ вийти на перехоплення ворожого авіаносця, що не призвело до якогось результату.
Тим часом для участі в операції проти Перл-Гарбору відібрали 5 підводних човнів. I-19, I-15 та I-26 дообладнали, розмістивши у їхніх ангарах по шість резервуарів для авіаційного пального. I-9 мав знаходитись між Вотьє та Френч-Фрігейт-Шолс і виконувати функцію маяка, а I-23 повинний був провадити метеорологічну розвідку та, за необхідності, забезпечувати порятунок пілотів у районі самого Перл-Гарбору. 5 лютого човен першим із групи узявся за виконання завдання та рушив до Гаваїв. 8 лютого він опинився за двісті миль на південь від острова Оаху, а потім підійшов до нього ближче.
24 лютого від I-23 отримали останню радіограму. Точна причина його загибелі невідома, проте, ймовірно, вона сталася внаслідок технічних причин. Разом з I-23 загинули всі 96 осіб, що перебували на борту[1].
Важливо відзначити, що наліт на Перл-Гарбор таки відбувся 5 березня. Хоча сама операція пройшла за планом, скинуті бомби не завдали серйозної шкоди запланованим цілям — ремонтним потужностям, де йшло відновлення пошкоджених кораблів.
Примітки
- ↑ Imperial Submarines. www.combinedfleet.com. Архів оригіналу за 13 листопада 2020. Процитовано 23 грудня 2020.
- п
- о
- р
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4f/Naval_Ensign_of_Japan.svg/20px-Naval_Ensign_of_Japan.svg.png)
Підводні човни за рангами і типами | |||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
До введення рангів |
| ||||||||||||||||||||
Човни першого рангу |
| ||||||||||||||||||||
Човни другого рангу |
| ||||||||||||||||||||
Човни третього рангу |
| ||||||||||||||||||||
Репарації і трофеї |
| ||||||||||||||||||||
Експериментальні човни | Підводний човен №71 | ||||||||||||||||||||
Надмалі підводні човни | Ko-hyoteki • Кайру • Кайтен |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4f/Naval_Ensign_of_Japan.svg/80px-Naval_Ensign_of_Japan.svg.png)
Окремі категорії підводних човнів | |
---|---|
Авіанесучі підводні човни | |
Носії диверсійних мінісубмарин | |
Носії кайтенів | I-8 • I-36 • I-37 • I-44 • I-47 • I-48 • I-53 • I-56 • I-58 • I-55/I-155 • I-56/I-156 • I-57/I-157 • I-58/I-158 • I-59/I-159 • I-62/I-162 • I-65/I-165 • I-361 • I-363 • I-366 • I-367 • I-368 • I-370 |
Підводні мінні загороджувачі | |
Транспортні підводні човни | |
Учасники місій Янагі |