Zásada u Málkova
Zásada | |
---|---|
![]() Místo, kde vesnice stávala | |
Lokalita | |
Charakter | zaniklá vesnice |
Obec | Málkov |
Okres | Chomutov |
Kraj | Ústecký kraj |
Historická země | Čechy |
Stát | Česko![]() |
Zeměpisné souřadnice | 50°26′19″ s. š., 13°19′42″ v. d. |
Základní informace | |
Katastrální území | Ahníkov (4,49 km²) |
Nadmořská výška | 370 m n. m. |
![]() ![]() Zásada | |
Další údaje | |
Zaniklé obce.cz | 107 |
![]() | |
![]() Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Zásada (k odlišení od Zásady u Kadaně též Zásada u Málkova, německy Sosau) je zaniklá vesnice v okrese Chomutov. Stála necelý jeden kilometr jihozápadně od Málkova v nadmořské výšce 370 metrů. Vesnice zanikla v roce 1985 z důvodu rozšiřování hnědouhelného Lomu Nástup.
Název
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d4/Blahu%C5%88ov_-_svat%C3%BD_Don%C3%A1t.jpg/170px-Blahu%C5%88ov_-_svat%C3%BD_Don%C3%A1t.jpg)
Původní podoba a význam jména vesnice je nejasná. Bývá odvozováno z německého slova sāƽe (sídlo), nebo z českého tvaru, který začínal slabikou Sáz- a později se změnil na tvar Zásada. V historických pramenech se jméno vesnice vyskytuje ve tvarech: Zazow (1361), Saßa (1413), Zaasada (1518), Malkov a Sosu (1533), w Sazadie (1543), Sosnou (1544), Sazawu ginak Soza (1623), Sozawu jinak Sozu (1638), Hoza (1654), Sosau (1787 a 1846) a Zásada nebo Sosau (1848).[1]
Historie
Zásada byla založena nejspíše ve druhé polovině třináctého století, ale první písemná zmínka o ní pochází z roku 1361, kdy vesnice patřila grünhainskému klášteru. Roku 1405 ji však od kláštera získal, spolu s Račicemi, Bedřich ze Šumburka a připojil ji k hasištejnskému panství. Roku 1418 se majitelem panství stal Mikuláš Chudý z Újezda a jeho potomkům poté vesnice patřila až do první čtvrtiny šestnáctého století. Po smrti Mikuláše III. z Lobkovic v roce 1510 si jeho synové rozdělili rodový majetek, a Zásada byla rozdělena mezi Mikuláše IV. a Václava z Lobkovic.[2]
Mikuláš svou část roku 1527 prodal kadaňskému měšťanu Václavu Worschovi a další majitelé se často střídali. Patřili k nim jakýsi člen rodu z Vidpachu (1539), Šebestián z Veitmile (1548), Brykcí Šmohař z Rochova (1550) a od roku 1554 bratři Job, Jan a Jaroslav ze Šmohař a na Kralupech.[3] Druhá část vesnice patřila k prunéřovskému statku. Spojit obě části se podařilo roku 1615 Linhartovi ze Štampachu, který sídlil v Ahníkově. Zásada od té doby patřila k ahníkovskému panství až do zrušení poddanství.[4]
Po třicetileté válce v Zásadě podle berní ruly z roku 1654 žili dva sedláci, jedenáct chalupníků a jeden poddaný bez pozemkového majetku. Sedláci a chalupníci dohromady vlastnili deset potahů, 21 krav, šestnáct jalovic, jednu ovci, jedno prase a šest koz. Dva lidé se živili jako řemeslníci (bečvář, krejčí) a fungoval zde mlýn s jedním kolem. Majitel panství Maxmilián Valentin z Martinic zvýšil počet robotních dnů o patnáct, takže podle urbáře panství z roku 1678 muselo čtrnáct poddaných ze Zásady odpracovat 24 dnů roboty při žních. Podle popisu panství z roku 1794 se poddaní mohli z robotních povinností vyplatit částkou ve výši téměř 189 zlatých.[4]
Koncem devatenáctého století se Zásada výrazně změnila. V důsledku těžby hnědého uhlí v okolí ustoupil zemědělský charakter vesnice. V zástavbě převládly nové rodinné domy, které nakonec dosáhly až k okraji Málkova. Po druhé světové válce byla většina německých obyvatel vysídlena. Zůstat směly jen dvě rodiny. Noví obyvatelé se přistěhovali z Kladenska. Většina jich pracovala v dolech, ale zemědělci na začátku padesátých let dvacátého století založili jednotné zemědělské družstvo, které bylo po šesti letech existence zrušeno a začleněno do státního statku.[5]
Zásada stála v dolovém poli tehdejšího Lomu Merkur, a proto bylo rozhodnuto o jejím zrušení.[5] V roce 1981 ve vsi žilo 89 obyvatel. Z třiceti rodiny se většina odstěhovala do bytů v Chomutově, Málkově a Klášterci nad Ohří. Tři rodiny dostaly rodinný dům na Chomutovsku, tři se odstěhovaly do vzdálenějších míst, dva lidé během řízení zemřeli a jedna rodina se vystěhovat odmítla. Vesnice definitivně zanikla k 1. červenci 1985.[6]
Přírodní poměry
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/50/Z%C3%A1sada_u_M%C3%A1lkova_2016-05-05_2.jpg/220px-Z%C3%A1sada_u_M%C3%A1lkova_2016-05-05_2.jpg)
Zásada stávala v katastrálním území Ahníkov asi šest kilometrů jihozápadně od Chomutova a jeden kilometr jihozápadně od Málkova[7] v nadmořské výšce okolo 370 metrů.[2] Oblast se nachází v západní části Mostecké pánve, resp. v jejím okrsku Březenská pánev, jejíž povrch byl výrazně přeměněn povrchovými lomy.[8]
V rámci Quittovy klasifikace podnebí Zásada stála v teplé oblasti T2,[7] pro kterou jsou typické průměrné teploty −2 až −3 °C v lednu a 18–19 °C v červenci. Roční úhrn srážek dosahuje 550–700 milimetrů, počet letních dnů je 50–60, počet mrazových dnů se pohybuje mezi 100–110 a sněhová pokrývka zde leží průměrně 40–50 dnů v roce.[9]
Obyvatelstvo
Při sčítání lidu v roce 1921 zde žilo 159 obyvatel (z toho 82 mužů), kteří byli kromě dvou cizinců německé národnosti. S výjimkou dvou evangelíků patřili k římskokatolické církvi.[10] Podle sčítání lidu z roku 1930 měla vesnice 252 obyvatel: jednoho Čechoslováka, 250 Němců a jednoho cizince. Mimo dvou lidí bez vyznání byli římskými katolíky.[11]
Rozdělení vesnice mezi dvě panství se projevilo i ve farní a školské příslušnosti a přetrvalo až do devatenáctého století. Jedna část vsi patřila ke krbické farnosti, zatímco lidé z druhé části chodili do kostela svatého Vavřince a Štěpána v Račicích. Teprve od roku 1835 byla celá Zásada přičleněna ke kralupské farnosti, k níž patřil i filiální kostel v Račicích.[5] Ve dvacátém století se Zásada nacházela v obvodu farnosti Krbice.[12]
1869 | 1880 | 1890 | 1900 | 1910 | 1921 | 1930 | 1950 | 1961 | 1970 | 1980 | 1991 | 2001 | 2011 | |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Obyvatelé | 101 | 116 | 120 | 113 | 118 | 159 | 252 | 178 | 192 | 139 | 92 | . | 31 | 62 |
Domy | 20 | 21 | 21 | 22 | 22 | 23 | 39 | 42 | . | 35 | 32 | . | 10 | 15 |
Obecní správa a politika
Po zrušení patrimoniální správy se Zásada stala osadou obce Zelená.[5] Při sčítání lidu v letech 1880–1950 bývala samostatnou obcí a v letech 1961–1985 patřila k Málkovu.[14]
Dne 22. května 1938 se konaly volby do obecních zastupitelstev. Z rozdělených 167 hlasů v Zásadě získaly 140 hlasů Sudetoněmecká strana a 27 hlasů Německá sociální demokracie.[15]
Školství
Zásadské děti chodily od roku 1824 do školy v Krbicích. Vlastní školu v Zásadě otevřeli až roku 1871. Vyučovalo se v soukromém domě a školní budova byla postavena až v roce 1875.[5] Základní a mateřská škola fungovala ještě ve druhé polovině dvacátého století, a navštěvovaly ji také děti z Ahníkova, Málkova a Zelené.[6]
Pamětihodnosti
Východně od Blahuňova stojí socha svatého Donáta přemístěná ze Zásady.[16] Ve vesnici stávala kaple Panny Marie z konce osmnáctého století se zkosenými nárožími a patrový mlýn z let 1793–1794 s přízemím zaklenutým valenou klenbou. Nad portálem domu čp. 7 bývala socha svatého Jana Nepomuckého z roku 1729 od C. J. Weitzmanna.[17]
Odkazy
Reference
- ↑ PROFOUS, Antonín; SVOBODA, Jan. Místní jména v Čechách. Jejich vznik, původní význam a změny. Svazek IV. S–Ž. Praha: Nakladatelství Československé akademie věd, 1957. 868 s. S. 734.
- ↑ a b BINTEROVÁ, Zdena. Zaniklé obce Chomutovska. Díl I. V povodí říčky Hutné. Chomutov: Okresní muzeum v Chomutově, 1995. 56 s. Kapitola Zásada, s. 48. Dále jen Binterová (1995).
- ↑ Binterová (1995), s. 49.
- ↑ a b Binterová (1995), s. 50.
- ↑ a b c d e Binterová (1995), s. 51.
- ↑ a b Binterová (1995), s. 52.
- ↑ a b Přírodní poměry. Geomorfologie, klimatické oblasti [online]. Agentura ochrany přírody a krajiny ČR [cit. 2020-11-28]. Dostupné online.
- ↑ BÍNA, Jan; DEMEK, Jaromír. Z nížin do hor. Geomorfologické jednotky České republiky. 1. vyd. Praha: Academia, 2012. 344 s. ISBN 978-80-200-2026-0. Kapitola IIIB-3B Chomutovsko-teplická pánev, s. 122–123.
- ↑ VONDRÁKOVÁ, Alena; VÁVRA, Aleš; VOŽENÍLEK, Vít. Climatic regions of the Czech Republic. Quitt's classification during years 1961–2000. S. 427. Journal of Maps [PDF online]. Katedra geoinformatiky Přírodovědecké fakulty Univerzity Palackého, 2013-05-13 [cit. 2020-07-22]. Čís. 3, s. 427. Dostupné online. DOI 10.1080/17445647.2013.800827. (anglicky)
- ↑ Statistický lexikon obcí v Republice Československé. 2. vyd. Svazek I. Čechy. Praha: Státní úřad statistický, 1924. 596 s. S. 210.
- ↑ Statistický lexikon obcí v Republice Československé. Svazek I. Země česká. Praha: Státní úřad statistický, 1934. 614 s. S. 100.
- ↑ MACEK, Jaroslav. Katalog litoměřické diecéze AD 1997. Litoměřice: Biskupství litoměřické, 1997. 430 s. Kapitola Přehled jednotlivých farností diecéze, s. 100.
- ↑ Historický lexikon obcí České republiky 1869–2011 [online]. Český statistický úřad, 2015-12-21 [cit. 2016-12-11]. Kapitola Chomutov. Dostupné online.
- ↑ Historický lexikon obcí České republiky – 1869–2011. Abecední přehled obcí a částí obcí [PDF online]. Český statistický úřad, 2015-12-21 [cit. 2019-07-13]. S. 660. Dostupné v archivu pořízeném dne 2024-03-06.
- ↑ RŮŽEK, Vlastislav. „Přijde den“ (Es Kommt der Tag…). Památky, příroda, život. 1994, roč. 26, čís. 1, s. 10, 13. ISSN 0231-5076.
- ↑ Obce chomutovského okresu. Příprava vydání Zdena Binterová. Chomutov: Okresní muzeum v Chomutově, 2002. 302 s. ISBN 80-7277-173-6. Kapitola Blahuňov, s. 169.
- ↑ Umělecké památky Čech. Příprava vydání Emanuel Poche. Svazek IV. T/Ž. Praha: Academia, 1982. 640 s. Heslo Zásada, s. 339.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Zásada u Málkova na Wikimedia Commons
- Zásada na stránkách Zaniklé obce a objekty po roce 1945
Části obce Málkov | |
---|---|
Části obce |
|
Ostatní |
|