Manganocromita
![]() | |
---|---|
![]() Intercreixements submicroscòpics de manganocromita en pirrotina ![]() | |
Fórmula química | (Mn,Fe)(Cr,V)₂O₄ |
Epònim | cromita i manganès ![]() |
Localitat tipus | pedrera Shepherd Hill, Nairne, Mont Barker, Austràlia Meridional, Austràlia |
Classificació | |
Categoria | òxids |
Nickel-Strunz 10a ed. | 4.BB.05 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 4.BB.05 ![]() |
Nickel-Strunz 8a ed. | IV/B.01c ![]() |
Dana | 7.2.3.2 |
Heys | 7.19.7 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | cúbic |
Grup espacial | grup espacial 227 ![]() |
Duresa | 5,5 |
Més informació | |
Estatus IMA | aprovat ![]() |
Codi IMA | IMA1975-020 |
Any d'aprovació | 1978 |
Símbol | Mnchr ![]() |
Referències | [1] |
La manganocromita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de l'espinel·la.
Característiques
La manganocromita és un òxid de fórmula química (Mn,Fe)(Cr,V)₂O₄. Forma una sèrie de solució sòlida amb la vuorelainenita.[2] Cristal·litza en el sistema cúbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la manganocromita pertany a «04.BB: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 3:4 i similars, amb només cations de mida mitja» juntament amb els següents minerals: cromita, cocromita, coulsonita, cuprospinel·la, filipstadita, franklinita, gahnita, galaxita, hercynita, jacobsita, magnesiocoulsonita, magnesiocromita, magnesioferrita, magnetita, nicromita, qandilita, espinel·la, trevorita, ulvöspinel·la, vuorelainenita, zincocromita, hausmannita, hetaerolita, hidrohetaerolita, iwakiïta, maghemita, titanomaghemita, tegengrenita i xieïta.
Formació i jaciments
Es troba en filons en dipòsits hidrotermals de pirita metamorfosada, en dipòsits de sulfur de ferro metamorfosat associat amb vulcanisme fèlsic submarí, i en els nòduls d'un meteorit de ferro (com en el meteorit Burkhala). Sol trobar-se associada a altres minerals com: pirrotina, rútil, diòpsid, vuorelainenita, esfalerita, alabandita, troilita, daubreelita, sulfurs de zinc, olivina i diversos piroxens.[3] Va ser descoberta l'any 1978 a la pedrera Shepherd Hill, a Nairne, Mont Barker (Austràlia Meridional, Austràlia). També ha estat descrita al complex ofiolític del mont Vourinos (Departament de Macedònia, Grècia), al volcà Mutnovsky (óblast de Kamtxatka, Rússia), a Ol'khonskiye Vorota (llac Baikal, Rússia), a la mina Sätra (Östergötland, Suècia) i a la mina Serrana (El Molar, Tarragona, Catalunya).[4]
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- ↑ «Manganochromite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 abril 2016].
- ↑ «Manganochromite-Vuorelainenite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 abril 2016].
- ↑ «Manganochromite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 28 abril 2016].
- ↑ Abella, Joan. Minerals i Mines de la Conca de Bellmunt Del Priorat, 2008. ISBN 978-84-612-1312-2 [Consulta: 25 gener 2024].