Sárgafejű bülbül
![]() | ||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||||||||||||
Természetvédelmi státusz | ||||||||||||||||
Súlyosan veszélyeztetett![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | ||||||||||||||||
Rendszertani besorolás | ||||||||||||||||
| ||||||||||||||||
Tudományos név | ||||||||||||||||
Pycnonotus zeylanicus (Gmelin, 1789) | ||||||||||||||||
Elterjedés | ||||||||||||||||
![]() | ||||||||||||||||
Hivatkozások | ||||||||||||||||
![]() A Wikifajok tartalmaz Sárgafejű bülbül témájú rendszertani információt. ![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Sárgafejű bülbül témájú médiaállományokat és Sárgafejű bülbül témájú kategóriát. |
A sárgafejű bülbül (Pycnonotus zeylanicus) a madarak osztályának verébalakúak (Passeriformes) rendjébe, a bülbülfélék (Pycnonotidae) családjába tartozó faj.[1][2]
Rendszerezése
A fajt Johann Friedrich Gmelin német természettudós írta le 1789-ben, még a seregélyfélék (Sturnidae) családjába tartozó Sturnus nembe Sturnus zeylanicus néven.[3]
Előfordulása
Délkelet-Ázsiában, Brunei, Indonézia, Malajzia, Mianmar és Szingapúr területén honos.
A természetes élőhelye a szubtrópusi vagy trópusi síkvidéki esőerdők, mangroveerdők és cserjések, folyók és patakok környékén, valamint szántóföldeken és ültetvényeken. Állandó, nem vonuló faj.[4]
Megjelenése
Testhossza 28–29 centiméter, testtömege 80–93 gramm.[3] Feje sárga, felállítható bóbitával. Fekete bajuszt visel.
Életmódja
Bogyókkal, gyümölcsökkel és magvakkal, valamint ízeltlábúakkal, puhatestűkkel és esetenként kisebb gerinctelenekkel táplálkozik.[3]
Szaporodása
Fészkét bokorra, vagy fára építi, gyökérből, levelekből és fűből.
Természetvédelmi helyzete
Az elterjedési területe elég nagy, viszont nagyon gyorsan csökken, egyedszáma 1700 alatti és szintén csökkenő. A Természetvédelmi Világszövetség Vörös listáján súlyosan veszélyeztetett fajként szerepel.[4]
Összehangolt tenyésztéssel próbálják meg megmenteni a fajt a teljes kipusztulástól. Európában az Európai Állatkertek és Akváriumok Szövetsége felügyelete alá tartozó Európai Veszélyeztetett Fajok Programja (EEP) keretében tenyésztik a faj egyedeit.
Jegyzetek
- ↑ A Jboyd.net rendszerbesorolása. (Hozzáférés: 2019. március 19.)
- ↑ Integrated Taxonomic Information System besorolása. (Hozzáférés: 2019. március 19.)
- ↑ a b c Hand Books the Birds. (Hozzáférés: 2019. március 19.)
- ↑ a b A faj adatlapja a BirdLife International oldalán. (Hozzáférés: 2019. március 19.)
Források
- A világ madarai. Budapest: Panem Kft (1994). ISBN 963-545-006-0
- EUR-Lex - magyar neve
További információk
- Képek az interneten a fajról
- Xeno-canto.org - A faj hangja és elterjedési térképe
Madárportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap