Hoszokava Tosio
![]() | Ebben a szócikkben a japán nevek magyaros átírásban és keleti névsorrendben szerepelnek. |
Hoszokava Tosio | |
![]() | |
Született | 1955. október 23. (68 éves)[1][2][3] Hirosima[4] |
Állampolgársága | japán |
Foglalkozása |
|
Iskolái |
|
Kitüntetései |
|
Zenei pályafutása | |
Az adatok megjelenítéséhez kattints a cím mellett található „[kinyit]” hivatkozásra. | |
Műfajok | komolyzene |
| |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Hoszokava Tosio, 細川 俊夫 (Hirosima, 1955. október 23. –) japán zeneszerző.
Élete, munkássága
Hoszokava Hirosimában született 1955-ben. Tokióban tanult zongorát és zeneszerzést. 1976-ban Európába költözött, ahol először Nyugat-Berlinben tanult Jun Iszangnál, a Berlini Művészeti Egyetemen,[6] majd 1983 és 1986 között Klaus Hubernél folytatta tanulmányait a freiburgi Staatlichen Hochschule für Musikban. 1980-ban először jelent meg az Új zene darmsadti nemzetközi nyári tanfolyamán (Darmstädter Ferienkurse für Neue Musik), ahol néhány szerzeményét előadták. 1990 után oktatóként a fesztivál állandó vendége volt.[7] 1980-ban első díjat nyert a római Valentino Bucchi versenyen, 1982-ben Japánban az Irino-díjat, a Berlini Filharmonikus Zenekar 100 éves jubileumi zeneszerzői versenyén pedig első díjat nyert.[6] 1989 és 1998 között a Jamagucsiban megrendezett és általa alapított éves Nemzetközi Kortárs Zenei Szeminárium és Fesztivál művészeti vezetője és szervezője, 2001-től pedig a Takefu Nemzetközi Zenei Fesztivál művészeti vezetője volt.[7]
Kezdeti szerzeményei a nyugati avantgárdból merítettek inspirációt, de fokozatosan új, saját zenei világot épített fel Kelet és Nyugat között. Széles körű elismertséget a Voiceless Voice (Hangtalan hang) című oratóriumának 2001-es hirosimai világpremierje után kapott.[8] A következő időszakban a hírneve tovább nőtt a nemzetközi kortárs zenei életben, és számos megbízást kapott. 2004-ben kezdett tanítani a Tokiói Zeneművészeti Főiskolán.[7][6]
Meghívást kapott Európa szinte valamennyi kortárs zenei fesztiváljára, ideértve a Velencei biennálét (1995, 2001), a Müncheni Biennálét (1998), a salzburgi Mozarteum Internationale Sommerakademie der Hochschulét (1998), az Internationale Musikfestwochen Luzernt (2000), a müncheni Musica vivát (2001), a Klangspuren Schwaz újzenei fesztivált (2002), a Musica Nova Helsinkit (2003), a Villeneuve-lez-Avignon-i Fesztivált (2003) és Varsói Őszt (2005). Első operáját, a Vision of Leart (Lear látomása) München városa rendelte az 1998-as Müncheni Biennáléra. Nagy elismerésben részesítették, és a Kelet és a Nyugat találkozásából ihletett alkotásként értékelték, amely új zenei világot nyitott meg.[9] 2004-ben mutatták be második, Handzso című operáját, amely a Festival d'Aix-en-Provence megrendelésére készült, és elsöprő diadalt aratott. 2005 augusztusában a Circulating Ocean című zenekari művét a Salzburgi Fesztiválon a Bécsi Filharmonikusok Valerij Gergijev vezényletével mutatták be, az Egyesült Királyságbeli premierje 2006 augusztusában volt a BBC Proms-on. Lotus under the moonlight (Lótusz a holdfényben) című, zongorára és zenekarra írt művét az NDR Sinfonieorchester rendelte a 2006-os Mozart-év alkalmából, és világpremierjén a zenekart Jun Märkl karmester dirigálta, a szólista Kodama Momo zongorista volt.[9]
Hoszokava számos elismerést és díjat kapott: ilyen a Berliner Philharmoniker (1982) 100 éves jubileumi kompozíciós versenyének első díja, az Arion zenei díj (1984), a Kiotói zenei díj (1988) és a rheingaui zenei díj (1998). 1998 és 2007 között a Tokiói Szimfonikus Zenekar rezidens zeneszerzője volt. 2001-ben a berlini Akademie der Künste tagja lett. 2006–2007-ben és 2008–2009-ben kutatási időszakot vállalt a Wissenschaftskolleg zu Berlinben (Advanced Study Institute).[7]
Hoszokava Tosio Japán kiemelkedő élő zeneszerzője, a nyugati avantgárd művészet és a hagyományos japán kultúra lenyűgöző kapcsolatából teremti meg jellegzetes zenei nyelvét. Zenéje szorosan kapcsolódik a japán művészetekhez, például a kalligráfia esztétikai és szellemi gyökereihez, valamint a japán udvari zene, a gagaku esztétikájához.[8][10] Zenéje minden hangjának megvan a maga élete: amint megszületett, kalligrafikus vonalat tartalmaz, és folyamatosan átalakítja önmagát egyéni létezésén belül.[7] Zeneszerzői munkássága ötvözi a nyugati klasszikus hagyományt a japán esztétikai érzékenységgel és egy rendkívül innovatív fantáziával.[6] Úgy véli, hogy a zeneszerzési folyamat ösztönösen kapcsolódik a zen buddhizmus fogalmaihoz és annak szimbolikus természetértelmezéséhez.[7] Egy 1990-es évek elején készített interjújában kifejtette, hogy zenéje „kalligráfia, térbeli és időbeli hangokkal, olyan hangokkal, amelyek a csend világából származnak, és vissza is térnek hozzá”.[6] „A japán szellemi kultúra és zene új formáját keresem, amelyen keresztül hű maradhatok önmagamhoz és származásomhoz egyaránt. Újra, alaposabban meg kell vizsgálnunk a nyugati világot, hogy objektív módon lássuk önmagunkat és valóban megismerjük önmagunkat.”[8]
Hoszokava a japán Naganóban és a németországi Mainzban él.[7]
Díjai, elismerései
- 1980 – Első díj a római Valentino Bucchi-versenyen
- 1982 – Irino-díj fiatal zeneszerzők számára
- 1982 – Első díj a Berlini Filharmonikus Zenekar 100 éves jubileumi zeneszerzői versenyén
- 1984 – Arion zenei díj
- 1985 – Zeneszerzői díj Európa fiatal generációja számára
- 1988 – Kiotói zenei díj
- 1998 – A Rheingaui Zenei Fesztivál díja
- 1998 – Duisburg zenei díja
- 2001 – A berlini Akademie der Künste tagja
- 2012 – A müncheni Bayerische Akademie der Schönen Künste tagja
- 2013 – Brit zeneszerzői díj
Művei
Hoszokava zeneszerzői oeuvre rendkívül széles területre terjed ki: zenekari és versenyművek, szólóhangszeres művek, operák, oratorikus és kórusművek, dalok, kamarazene és filmzene találhatók meg benne, a hagyományos japán hangszerekre írt művei mellett. Válogatás műveiből:[7]
- Operák
- Vision of Lear
- Hanjo
- Macukaze
- The Raven
- Futari Shizuka
- Zenekari művek
- Preludió
- Memory of the Sea
- Seascapes - Oita
- Voice from the Ocean
- Skyscape
- Woven Dreams
- Blossoming II
- Meditation
- Medea Fragments
- Im Frühlingsgarten
- Singing Garden in Venice
- Ceremonial Dance
- Variation
- Versenyművek
- Ans Meer
- Lotus under the Moonlight
- Hika
- Cello Concerto
- Flute Concerto „Per Sonare”
- Metamorphosis
- Horn Concerto – Moment of Blossoming
- Interim
- Tabi-bito
- Japán hangszerek
- Tokyo 1985
- Seeds of Contemplation
- Utsurohi-Nagi
- Somon-ka
- Szóló hangszerek
- Melodia II
- Nacht Klänge
- Nacht Klänge
- Cloudscape
- Slow Motion
- Kamarazene
- Manifestation
- Ancient Dance
- Two Arrangements
- Lied III
- String Quartet „Urbilder”
- Silent Flowers
- The Water of Lethe
- Atem-Lied
- Ancient Voices
- In die Tiefe der Zeit
- Vokális zene
- Renka I
- Two Japanese Folk Songs
- Ave Maris Stella
- Die Lotosblume
- Singing Trees
- Somon-ka
- Far Away
- Super Flumina Babylonis
- Seascapes - Night
Felvételei
Válogatás a Discogs kimutatásából.[11]
Megjelenés | Tartalom | Közreműködők | Kiadó |
---|---|---|---|
1984 | Hoszokava: Neben Dem Fluss… | Sinozaki Ajaka, Jamada Kjóko, Macunami Keiko, Szuzumi Kisiko, Miki Mie | ALM Records |
1988 | The Min-On Contemporary Music Festival '87 (Macumura-, Hoszokava-, Ikebe-művek) | Kamimura Noboru, Szuzumi Kisiko, Takahasi Aki, NHK Symphony Orchestra, Tojama Júzó | Camerata |
1996 | Hoszokava: Landscape I, II, V; Fragments II; Vertical Time Study III | Pierre-Yves Artaud, Irvine Arditti, Arditti Quartet, Nodaira Icsiro, Nakajama Kaoru, Mijata Majumi | Montaigne |
1997 | Works by Toshio Hosokawa 4 (String Quartet No.2 „Urbilder”, Hiroshima Requiem I, II) | Arditti Quartet, The New Symphony Orchestra | Fontec |
2001 | Hoszokava: Koto-Uta; Voyage I; Konzert für Saxophon und Orchester; Ferne-Landschaft II | Kavamura Kjóko, Urusihara Aszako, Johannes Ernst, Deutsches Symphonie Orchester Berlin, Peter Rundel | Kairos |
2004 | Hoszokava: Deep Silence | Mijata Majumi, Stefan Hussong | Wergo |
2007 | Works by Toshio Hosokawa X: Memory… | Fontec | |
2010 | Hoszokava: Flute Music | Kolbeinn Bjarnason, Caput Ensemble, Snorri Sigfus Birgisson | Naxos |
2012 | Hoszokava: String Quartets | Quatuor Diotima, Mijata Majumi | Neos |
2014 | Hoszokava: Quintets & Solos | Arditti Quartet, Mijata Majumi, Josino Naoko, Szuzuki Tosija | Wergo |
2017 | Hoszokava: The Raven | United Instruments of Lucilin, Charlotte Hellekant | Naxos |
2019 | Hoszokava: Gardens | Ukho Ensemble Kyiv, Luigi Gaggero | Kairos |
2019 | Rains (Hoszokava-, Kisino Marika-, Taira Josihisza-, Takemicu Tóru-szerzemények) | Les Percussions de Strasbourg | Les Percussions de Strasbourg |
Jegyzetek
- ↑ Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2014. május 6.)
- ↑ Brockhaus (német nyelven)
- ↑ Musicalics (francia, holland, angol, német, olasz és spanyol nyelven)
- ↑ Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2014. december 20.)
- ↑ https://www.goethe.de/resources/files/pdf224/pm_goethe-medaille-2021_preistrgerverkndung_19.051.pdf, 2021. augusztus 29.
- ↑ a b c d e Harris
- ↑ a b c d e f g h Schott
- ↑ a b c Karsten
- ↑ a b Naxos
- ↑ Goethe
- ↑ Discogs
Források
- ↑ Harris: Craig Harris: Toshio Hosokawa: Biography. allmusic.com. (angolul) AllMusic (2020) (Hozzáférés: 2020. november 24.)
- ↑ Schott: Toshio Hosokawa. schott-music.com. (angolul) Schott Music GmbH & Co. (2020) (Hozzáférés: 2020. november 24.)
- ↑ Karsten: Toshio Hosokawa Composer: Biography. karstenwitt.com. (angolul) karstenwittmusikmanagement (2020) (Hozzáférés: 2020. november 24.)
- ↑ Goethe: Toshio Hosokawa. goethe.de. (angolul) Goethe-Institut (2020) (Hozzáférés: 2020. november 24.)
- ↑ Naxos: Toshio Hosokawa. naxos.com. (angolul) Naxos Digital Services Ltd. (Hozzáférés: 2020. november 24.)
- ↑ Discogs: Toshio Hosokawa: Discography. discogs.com. (angolul) Discogs (2020) (Hozzáférés: 2020. november 24.)
Komolyzenei portál
Operaportál
Japán-portál