Litteä Maa
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/87/Flammarion.jpg/250px-Flammarion.jpg)
Litteä Maa on historiallinen näkemys, jonka mukaan Maa ei ole muodoltaan pallo, vaan litteä ja useiden käsitysten mukaan kupolimaisen taivaankannen kattama kappale. Tätä näkemystä pidettiin luonnollisena asiana useissa historiallisissa kulttuureissa kuten antiikin Kreikassa klassiseen kauteen saakka, Lähi-idän kulttuureissa hellenistiseen kauteen saakka, muinaisessa Intiassa Gupta-kauteen eli ajanlaskumme alkuaikoihin asti, Kiinassa 1600-luvulle saakka sekä aikanaan myös Amerikan alkuperäiskulttuureissa.[1]
Käsitys, että Maa on pallon muotoinen, syntyi antiikin kreikkalaisen tähtitieteen kehityksen myötä. Antiikin kreikkalaisen tähtitieteen tunnetun kehityksen aloitti Pythagoras 500-luvulla eaa., mutta tämän jälkeenkin useimmat esisokraattiset filosofit pitivät edelleen kiinni litteän Maan mallista. Aristoteles hyväksyi käsityksen pallomaisesta Maasta kokemukseen pohjaten noin vuonna 330 eaa., jonka jälkeen käsitys Maan pallonmaisesta muodosta alkoi pikku hiljaa levitä myös hellenistisen maailman ulkopuolelle.[2][3][4][5]
Litteän maan myytiksi kutsutaan usein käsitystä, jonka mukaan lähes kaikki ihmiset Euroopassa, useimmat oppineetkin, olisivat vielä Kristoffer Kolumbuksen aikana pitäneet Maata litteänä, ja että vasta Kolumbuksen matkat olisivat muuttaneet heidän käsityksensä.[6] Vuonna 1945 brittiläinen Historical Association listasi tämän käsityksen toiseksi kahdestakymmenestä historiallisesta väärinkäsityksestä.[7]
Historiallinen kehitys
Uskomus litteään maahan esiintyy ihmiskunnan vanhimmissa kirjoituksissa. Varhaisen Mesopotamian ajattelun mukaan maailma oli litteä kiekko, joka kellui valtameressä. Tämä näkemys on vallalla myös varhaisissa kreikkalaisissa kartoissa.
Muinainen Lähi-itä
Varhaisessa egyptiläisessä[8] ja babylonialaisessa myyttisessä ajattelussa maailmaa pidettiin litteänä levynä, joka kellui valtameressä. Samanlainen malli esiintyy Kreikassa Homeroksen eepoksissa, joiden mukaan "Okeanos, ympyrämäistä maata ympäröivä personifioitu vesimassa, on siittänyt kaiken elämän ja mahdollisesti kaikki jumalat."[9]
Juutalaisilla käsitys maan litteydestä esiintyi sekä raamatullisina aikoina että niiden jälkeen. Midrašin ja Talmudin tavoin myöskään Targum ei pidä Maata pallomaisena, jonka ympäri aurinko kiertäisi 24 tunnissa, vaan "litteänä maalevynä, jonka yläpuolella Aurinko tekee puoliympyrän muotoisen kierroksen 12 tunnissa."[10] Myös Raamatun luomiskertomus voidaan tulkita niin, että Maa oli vedessä kelluva kiekko.[11] Juutalaisen käsityksen mukaan vuoret kannattelivat taivaankantta, jonka yläpuolella oli vettä. Sadevesi tuli taivaankannen reikien läpi, taivaankanteen olivat asetetut myös aurinko ja tähdet. [12]
Pyramiditeksteistä ja Kuolleiden kirjasta ilmenee, että egyptiläisen käsityksen mukaan Nun, valtameri, oli pyöreä vesimassa, joka ympäröi kuivaa maata tai saaria (nbwt, ja muistutti täten oleellisesti muita muinaisen Lähi-idän käsityksiä ympyrämäisestä, veden ympäröimästä maasta.[13][14][15]
Klassinen maailma
Runoilijat
Sekä Homeroksen[16] että Hesiofoksen[17] mukaan Akhilleuksen kilvessä oli kuvattuna senaikaisen käsityksen mukainen litteä maa. [18][19] Tämä runollinen perimätieto maata ympäröivästä merestä, Okeanoksesta ja litteästä kiekosta esiintyy myös kyproslaisella Stasinuksella[20]. Mimnermos[21], Aristofanes[22][23] ja Apollonios Rhodios[24] kertovat myös tarkempia yksityiskohtia tuohon aikaan yleisistä käsityksistä.
Homeroksen kuvaus litteän maan kosmografiasta Akhilleuksen kilvessä toistui paljon myöhemmin Quintus Smyrnaeuksen teoksessa Posthomerica, jossa jatketaan kertomusta Troijan sodasta.[25]
Filosofit
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a0/Anaximander_world_map-en.svg/250px-Anaximander_world_map-en.svg.png)
Useat esisokraattiset filosofit uskoivat, että maailma oli litteä. Tätä mieltä olivat useiden lähteiden mukaan Thales (noin 550 eaa.)[27], Leukippos (n. 440 eaa.) ja Aristoteleen mukaan myös Demokritos (n. 460-370 eaa.)[28][29][30]
Thales ajatteli, että litteä maa kellui vedessä puupalan tavoin.[31] Anaksimandroksen (n. 550 eaa.) Maa oli lyhyen ja litteän sylinterin muotoinen. Anaksimandroksen mukaansa Maa pysyi vakaana, koska se oli yhtä etäällä kaikista muista kohteista.[32][33] Miletoslaisen Anaksimeneen mukaan maa oli litteä ja ratsasti ilmassa, ja samaan tapaan aurinko, kuu ja muut taivaankappaleet, jotka kaikki ovat tulisia, ratsastavat ilmassa litteytensä vuoksi. [34] Ksenofanes Kolofonilainen (noin 500 eaa.) piti myös maata litteänä ja katsoi sen koskettavan yläpuoleltaan ilmaa ja ulottuvan alapuoleltaan äärettömän syvälle.[35]
Käsitys maan litteydestä vallitsi 400-luvulle saakka eaaselvennä. Myös Anaksagoras[36] ja hänen oppilaansa Arkhelaos pitivät Maata litteänä, joskin Arkhelaosin mukaan Maa oli keskeltä hieman kovertunut lautasen tavoin. Tällä tavoin hän selitti sen, että Aurinko ei nouse ja laske kaikkialla maailmassa samaan aikaan.[37]
Historioitsijat
Hekataios Miletoslainen uskoi, että Maa oli litteä ja veden ympäröimä.[38] Herodotos piti historiateoksessaan naurettavana käsitystä, että vesi ympäröi maailmaa, joskin useat tutkijat ovat sitä mieltä, että Herodotos kuitenkin uskoi maan olevan litteä, päätellen siitä, että hän kirjoittaa "maan ääristä" ja "laidoista".[39]
Muinainen Intia
Varhaishistorian aikoina Intiassa oli vallalla kosmologinen käsitys, jonka mukaan Maa oli kiekko, jossa neljä maanosaa oli ryhmittynyt keskusvuoren, Merun ympärille samaan tapaan kuin kukan terälehdet. Maanosien ulkopuolelta niitä ympäröi valtameri.[40] Käsitystä kehittävät edelleen jainalainen ja buddhalainen kosmologia, joiden mukaan kosmos oli valtavan suuri, pienen planeettakunnan laajuinen tasainen valtameren peittämä ja vuoristojen ympäröivä levy, johon manteret olivat sijoittuneet pieninä saarina.[40]
Pohjoismainen ja germaaninen käsitys
Varhaishistorian pohjoismaiset ja germaaniset kansat uskoivat litteän maan kosmografiaan, jossa maata ympäröi valtameri ja jossa keskellä maata oli maailmanpylväs (Irminsull) tai maailmanpuu (Yggdrasil).[41][42] Pohjoismaisen uskomuksen mukaan maata ympäröivässä valtameressä istui Jormungandr-niminen käärme. [43] Pohjoismaisessa, Gylfaginningissa (VIII) säilyneessä luomiskertomuksessa sanotaan, että maailman luomisen aikana maata renkaan tapaan ympäröiväksi asetettiin ylipääsemätön meri:
»...Ja Jafnhárr sanoi: Verstä, joka juoksi ja virtasi vapaana hänen haavoistaan, he tekivät meren, kun he olivat muodostaneet ja kiinnittäneet maan yhteen, ja panivat meren renkaaksi sen ympärille. Ja useimpien miesten voi olla vaikea ylittää sitä.»
Muinainen Japani
Nihonshokin kronikan ensimmäinen kappale kuvaa muinaista japanilaista käsitystä, että Maa on litteä ja että kuiva maa kellui vedessä "kuin öljy":
»Niinpä sanotaan, että kun maailmaa alettiin' luoda, maa-aine, josta maa koostuu, kellui tavalla, jota voitaisiin verrata kalan kellumiseen sen urheillessa veden pinnalla... ...Vanhoina aikoina, jolloin maa oli nuori, se kellui ikään kuin se olisi ollut kelluvaa öljyä. Siihen aikaan maa tuotti yhtä asiaa, kaislan verson muotoista, kun se alkaa versoa.[44]»
Muinainen Kiina
Varhaishistorian Kiinassa vallitseva käsitys oli, että Maa on litteä ja neliön muotoinen, kun taas taivas oli pyöreä. [45]. Tätä käsitystä ei juuri kyseenalaistettu, ennen kuin eurooppalainen tähtitiede tuli maassa tunnetuksi 1600-luvulla.[46][47][48] Englantilainen sinologi Cullen korostaa, että vanhassa kiinalaisessa tähtitieteessä ei tunnettu Maan pallonmuotoa:
Kiinalaisten käsitys Maan muodosta pysyi lähes muuttumattomana vanhimmista ajoista siihen saakka, kunnes he ensimmäisen kerran joutuivat tekemisiin modernin tieteen kanssa 1600-luvun jesuiittalähetyssaarnaajien välityksellä. Taivas oli vaihtelevasti kuvattu maan yllä olevan sateenvarjon kaltaiseksi (Kai Tian -teoria) tai sitä ympäröivän pallon muotoiseksi (Hun Tian -teoria) taikka aineettomaksi, jolloin taivaankappaleet liikkuisivat vapaasti (Hsúan yeh -teoria), mutta maata pidettiin aina litteänä, joskin ehkä reunoiltaan ulos pullistuvana.
[49]
Kiinalaiset tähtitieteilijät kuten Zhang Heng (78–139) käyttivät usein munaa pyöreän taivaan vertauskuvana:
Taivaat ovat kuin kananmuna ja yhtä pyöreitä kuin varsijousen luoti; maa on kuin munan ruskuainen sen keskellä.[50]
Kaarevan munan käyttö vertauskuvana on saanut jotkut nykyiset historioitsijat, erityisesti Joseph Needhamin, esittämään, että kiinalaiset tähtitieteilijät kuitenkin olivat perillä maan pallomaisuudesta. Munavertauksen tarkoituksena oli kuitenkin lähinnä kuvata Maan sijaintia taivaaseen nähden, ei sen muotoa.
Kuten teoksessa Huai Nan Zu huomautetaan[51], toisella vuosisadalla eaa. kiinalaiset tähtitieteilijät yrittivät mitata Auringon etäisyyden soveltamalla oleellisesti samaa menettelyä, jolla Eratosthenes oli määrittänyt maapallon ympärysmitan. Olettamalla, että maa oli litteä, he päätyivät arvioon 100 00selvennä Li-yksikköä, mikä on noin kolme suuruusluokkaa liian pieni arvo.
Maan pallonmuodon tunnetuksi tuleminen
Antiikin Kreikka
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bf/Shiphorp.jpg/250px-Shiphorp.jpg)
On oletettu, että merenkulkijat tarjoisivat ensimmäiset havaintoihin perustuvat todisteet siitä, ettei Maa ole litteä.[52] Koska kreikkalaiset olivat merenkulkijakansaa, niin heidän oli helpompi omaksua tämä käsitys kuin esimerkiksi kiinalaisten, joiden kosmologia perustui kiinteästi maahanlähde?.
Pythagoraan (600-luku eaa.) on sanottu usein olleen ensimmäinen maapallo-näkemyksen kannattaja, joskin monet esisokraattiset pythagoralaiset uskoivat litteään maahan.[28]
Aristoteles piti fysikaalisen teoriansa ja havaintojen perusteella jo varmana, että Maa oli pallomainen. [53] Eratostheneen (300-luku eaa.) tiedetään varmuudella päätelleen maan pallomaisen muodon ja laskeneen sen ympärysmitan hyvin tarkasti yksinkertaisella menetelmälläselvennä.[54]
Ensimmäisellä vuosisadalla ajanlaskun alettua käsitys maan pallomuodosta oli länsimaisessa kulttuurissa jo yleisesti hyväksytty. Ptolemaios (90-168) piirsi kuuluisat karttansa pallomaisen maan mukaisiksi ja teki niihin leveys- ja pituuspiirit. Hänen kirjoituksensa olivat perusta Euroopan tähtitieteelle läpi keskiajan, joskin myöhäisantiikissa ja varhaiskeskiajalla (noin 300-600 luvuilla) esitettiin myös näkemyksiä litteän maan puolesta. Nykyään usein virheellisesti luullaan, että keskiajalla uskottiin litteään maahanlähde?.
Keskiajan Eurooppa
Myös keskiajalla kristityt teologit hyväksyivät yleensä ilomielin käsityksen maan pallonmuotoisuudesta. Heidän mukaansa pallo oli muoto, joka oli lähimpänä täydellisyyttä, joten Jumalan oli luodessaan maan täytynyt antaa sille tämä muoto.[55]
Intia
Myös Intiassa oppi maan pallonmuodosta tuli yleisesti hyväksytyksi ajanlaskumme ensimmäisten vuosisatojen aikana, kun tietämys kreikkalaisesta tähtitieteestä levisi sinne saakka.[40][56] Edistykselliset intialaiset tähtitieteilijät hyökkäsivät ankarasti maassa vallinneita perinteisiä käsityksiä vastaan, hylkäsivät osan niistä ja tekivät yrityksiä uuden paradigman omaksumiseksi.[40] Niinpä nekin heistä, jotka pitivät maata litteänä, pitivät sen ympärysmittaa yhtä pitkänä kuin kreikkalaiset olivat päätelleet päiväntasaajan olevan.[40]
Nykyaika
Litteän maan myytti historiallisena väärinkäsityksenä
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b8/Behaims_Erdapfel.jpg/190px-Behaims_Erdapfel.jpg)
Litteän maan myytillä tarkoitetaan käsitystä, että eurooppalaiset oppineet olisivat vielä Kolumbuksen aikana olettaneet maan olevan litteä. Varsinkin 1800-luvulla romanttinen käsitys Euroopan pimeästä ajasta kiinnitti enemmän huomiota litteän maan malliin kuin se oli historiallisesti koskaan saanut.
Vuonna 1945 Historical Association listasi pamfletissaan kaksikymmentä tavallista historiaa koskevaa virheellistä käsitystä. Niiden joukossa toisena oli käsitys "Kolumbuksesta ja litteästä maasta".[7]
Tämä käsitys on esiintynyt joissakin yleisesti käytetyissä oppikirjoissakin. Esimerkiksi Thomas A. Baileyn teoksen The American Pageant vanhemmissa painoksissa sanotaan: "Kolumbuksen taikauskoiset merimiehet ... tulivat suuremmassa määrin kapinanhaluisiksi...koska he pelkäsivät purjehtivansa maailman reunan yli"; kuitenkaan historiallisissa lähteissä ei ole tällaista mainintaa.[57] Todellisuudessa merimiehet olivat kuitenkin todennäköisesti ensimmäisiä, jotka tunsivat Maan kaarevuuden jokapäiväisten havaintojensa perusteella, esimerkiksi nähdessään, kuinka vuoristot katoavat horisontin alapuolelle purjehdittaessa kauas rannikosta.
Jotkut nykyiset tutkijat katsovat, että jotkut 1800-luvulla hyvin vaikutusvaltaiset historioitsijat kuten Andrew Dickson White olivat ensimmäisiä, jotka väittivät keskiajan kristittyjen uskoneen litteään maahan. Sen sijaan 1900-luvun loppupuolella esimerkiksi historioitsija ja uskontotieteilijä Jeffrey Burton Russell[6] on väittänyt, että Whiten ja muiden väitteet keskiaikaisten kristittyjen käsityksistä ovat virheellisiä. Tämän he ovat osoittaneet sitaateilla teologisista kirjoituksista useiden vuosisatojen ajalta ja yrittäneet tehdä päätelmiä myös Whiten ja muiden samoja käsityksiä levittäneiden motiiveista.
Russellin mukaan[58] se yleinen väärinkäsitys, että ihmiset ennen suurten löytöretkien aikaa uskoivat litteään maahan, tuli kansanomaiseksi sen jälkeen, kun Washington Irving vuonna 1828 julkaisi teoksensa A History of the Life and Voyages of Christopher Columbus.[59] Vaikka jotkin väitteet, joita Irvingin mukaan olisi Kolumbusta vastaan esitetty, esiintyivät kirjallisuudessa jo pian Kolumbuksen kuoleman jälkeen[60], niissä ei mainita kenenkään väittäneen maata litteäksi, eikä ennen Irvingiä kukaan ole väittänytkään heidän olleen sitä mieltä. Nykyiset historioitsijat ovatkin päätelleet, että Irving keksi tämän itse.[61][62][63][64]
Ainoa Kolumbuksen aikalainen, jonka tiedetään olleen toista mieltä, oli Lateraanikirkon kaniikki Zacharia Roomassa vuonna 1496. Teoksensa luvussa "Että maa ei ole pyöreä" hän esittää, että "väittäessään maata pyöreäksi Ptolemaios ja Plinius eivät pystyneet esittämään mitään todisteita, vaan he esittivät käsityksensä pelkästään järkeilyn perusteella."[65] Huomattavaa on, että vain runsaat kaksikymmentä vuotta Kolumbuksen jälkeen, vuonna 1514, Kopernikus hylkäsi litteän maan ajatuksen kahdella lauseella ja totesi, että löytääkseen sille kannattajia hänen oli palattava Kreikan varhaiskauteen saakka, joskin hän näki enemmän vaivaa osoittaakseen, että muut senaikaiset käsitykset olivat virhepäätelmiä ja että maa oli pallon muotoinen.[66] Itse asiassa 1490-luvulla ei kiistelty maan muodosta vaan sen koosta sekä Aasian itärannikon sijainnista.
Nykyaikaiset litteän maan kannattajat
Litteän Maan teorialle on alkanut länsimaissa kehittyä kannatusta nykyaikanakin.
1800-luvulla brittiläinen Samuel Rowbotham herätti jälleen henkiin teorian Maan litteästä muodosta. Isosta-Britanniasta saikin alkunsa Samuel Shentonin perustama Flat Earth Society, jonka oppeja teki sittemmin Yhdysvalloissa tunnetuksi sen kalifornialainen puheenjohtaja Charles K. Johnson (k. 2001).[67] Toinen tunnettu litteän maan puolestapuhuja oli 1900-luvun alussa yhdysvaltalainen Wilbur Glenn Voliva. Yksittäisten raamatunkohtien väitetään vapaa-ajattelijoiden mukaan puhuvan maan litteyden puolesta, mutta apologeetat selittävät useimpien jakeiden tarkoittavan maan olevan pallon muotoinen.[68][69][70]
![Käännös suomeksi](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2a/Translation_Latin_Alphabet.svg/60px-Translation_Latin_Alphabet.svg.png)
Alkuperäinen artikkeli: en:Flat Earth
Katso myös
Lähteet
- ↑ "Heidän kosmografiansa, sikäli kuin sitä tunnemme, oli käytännössä yhtä tyyppiä valkoisen miehen ilmaantumiseen saakka. Borneon dajakkien käsitys voi antaa meille jonkinlaisen asiasta. He pitävät maata tasaisena pintana, kun taas taivas on kupoli, eräänlainen lasinen malja, joka peittää Maan ja koskettaa sitä horisontissa." Lucien Levy-Bruhl, Primitive Mentality (julkaissut Beacon, Bostin 1966), s. 353. "Yleinen alkukantainen käsitys maan muodosta ... [on] litteä ja pyöreä, ja sen yläpuolella ajatellaan olevan ylösalaisen maljan muotoinen kiinteä taivaankansi." H. B. Alexander, The Mythology of All Races 10: North American (julkaissut. New York: Cooper Square, 1964) 249.
- ↑ Kreikkalaisen käsityksen jatkuvuudeta roomalaisessa ja keskiaikaisessa kristillisessä ajattelussa: Reinhard Krüger: Materialien und Dokumente zur mittelalterlichen Erdkugeltheorie von der Spätantike bis zur Kolumbusfahrt (1492)
- ↑ Kreikkalaisen käsityksen välittömästä omaksumisesta islamin piirissä: Ragep, F. Jamil: "Astronomy", in: Krämer, Gudrun (ed.) ym.: Encyclopaedia of Islam, THREE, Brill 2010, ei sivunumeroita
- ↑ Suorasta omaksumisesta Intiassa: David Pingree: "History of Mathematical Astronomy in India", Dictionary of Scientific Biography, Vol. 15 (1978), s. 533−633 (554f.); Glick, Thomas F., Livesey, Steven John, Wallis, Faith (eds.): "Medieval Science, Technology, and Medicine: An Encyclopedia", Routledge, New York 2005, ISBN 0-415-96930-1, p. 463
- ↑ Omaksumisesta Kiinassa eurooppalaisen tieteen vaikutuksesta: Jean-Claude Martzloff, "Space and Time in Chinese Texts of Astronomy and of Mathematical Astronomy in the Seventeenth and Eighteenth Centuries" (Arkistoitu – Internet Archive), Chinese Science 11 (1993-94): 66-92 (69) and Christopher Cullen, "A Chinese Eratosthenes of the Flat Earth: A Study of a Fragment of Cosmology in Huai Nan tzu 淮 南 子", Bulletin of the School of Oriental and African Studies, Vol. 39, No. 1 (1976), pp. 106-127 (107)
- ↑ a b The Myth of the Flat Earth American Scientific Affiliation. Viitattu 31.7.2013.
- ↑ a b Historical Associationin jäsenet: Common errors in history, s. 4–5. Lontoo: P.S. King & Staples for Historical Association, 1945.
- ↑ H. and H. A. Frankfort, J. A. Wilson, and T. Jacobsen, Before Philosophy (Baltimore: Penguin, 1949) 54.
- ↑ Anthony Gottlieb: The Dream of Reason, s. 6. Penguin, 2000. ISBN 0-393-04951-5.
- ↑ Solomon Gandz: Proceefings of the American Academy for Jewish Research, osa 22, s. 23–53. {{{Julkaisija}}}, 1953.
- ↑ Adele Berlin, Maxine Grossman: ”Cosmology and creation”, The Oxford Dictionary of the Jewish Religion. Oxford University Press, 2011. Teoksen verkkoversio.
- ↑ Browning, W.R.F. Dictionary of the Bible. (Oxford: Oxford University Press, 1996)
- ↑ Pyramid Texts, Utterance 366, 629a-629c: "Behold, thou art great and round like the Great Round; Behold, thou are bent around, and art round like the Circle which encircles the nbwt; Behold, thou art round and great like the Great Circle which sets."(Faulkner 1969, 120)
- ↑ Ancient Near Eastern Texts, Pritchard, 1969, p.374.
- ↑ Coffin Texts, Spell 714.
- ↑ Ilias, 28. 606.
- ↑ Herakleen miekka, 314-316
- ↑ The shield of Achilles and the poetics of ekphrasis, Andrew Sprague Becker, Rowman & Littlefield, 1995, p.148.
- ↑ Klassisen filologian emeritusprofessori Mark W. Edwars toteaa teoksessaan The Iliad. A Commentary (1991, s. 231) litteästä maakiekosta Homeroksen Iliaassa: Okeanos...ympäröi kilven kuvia ja litteää maakiekkoa, josta miehet ja naiset hankkivat elantonsa." Lainaus Andrew Spraque Beckerin teoksessa The shield of Achilles and the poetics of ekphrasis, Rowman & Littlefield, 195, s. 148
- ↑ Stasinuksen teos Cypria tunnetaan vain katkelmina, joissa esiintyvät "syvä ja pyörteinen Okeanos" ja käsitys, että maa on litteä ja sillä on äärimmäiset rajat. Nämä lainaukset ovat säilyneet Ahtenaeuksen teoksessa Deipnosophistae, VIII, 334B
- ↑ Mimnermos, frg. 11
- ↑ Aristofanes: Seistemän Thebaa vastaan, säe 305
- ↑ Aristofanes: Sidottu Prometheus, 1, 136; 530; 665)
- ↑ Apollonius Rhodius: Argonautica
- ↑ Quintus Smyrnaeus: Posthomerica, v. 14
- ↑ John Mansley Robinson, An Introduction to Early Greek Philosophy, Houghton and Mifflin, 1968.
- ↑ The Physical World of the Greeks, Samuel Sambursky, Princeton University Press (August 1987), p. 12
- ↑ a b George Bosworth Burch: the Counter-Earth. Osirus, 1954, nro 11, s. 267–294. Saint Catherines Press.
- ↑ Flat worlds: Today and in antiquity. Memorie della Società Astronomica Italiana, special issue, 2002, 1. vsk, nro 3, s. 257–262. Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
- ↑ Aristoteles, De Caelo, 294b13–21
- ↑ Aristoteles, De Caelo, II. 13. 3; 294a 28: "Monet muut sanovat, että maa lepää veden päällä. Tämä... on vanhin teoria, joka on säilynyt, ja sitä pidetään Thales Miletholaisen esittämänä"
- ↑ Hippolytus: Refutation of all Heresies, i. 6
- ↑ Fragments and Commentary. The Hanover Historical Texts Project, {{{Vuosi}}}. Artikkelin verkkoversio. (Plut., Strom. 2 ; Dox. 579).
- ↑ Hippolytus, Refutation of all Heresies, i. 7; Cf. Aristotle, De Caelo, 294b13-21
- ↑ Xenophanes DK 21B28, lainaus teoksessa Introduction to Aratus 4
- ↑ Diogenes Laertius, ii. 8
- ↑ Hippolytus, Refutation of all Heresies, i. 9
- ↑ FGrH F 18a.
- ↑ The history of Herodotus, George Rawlinson, Appleton and company, 1889, p. 409
- ↑ a b c d e David Pingree: "History of Mathematical Astronomy in India", Dictionary of Scientific Biography, Vol. 15 (1978), pp. 533−633 (554f.)
- ↑ J. H. Philpont: The Sacred tree in Religion and Myth, s. 113. Courier Dover Publications, 2004.
- ↑ John Lindow: Norse mythology: a guide to the Gods, heroes, rituals, and beliefs. Oxford University Press, 2002.
- ↑ Yksi varhaisimmista kirjallista viittauksista maata ympäröivään vesikäärmeeseen on 800-luvulla eläneen Bragi Boddasonin teoksessa Ragnarsdrápa (XIV)
- ↑ Nihingi, I
- ↑ Needham, Joseph (1986). Science and Civilization in China: Volume 3. Taipei: Caves Books, Ltd. pp. 498.
- ↑ Space and Time in Chinese Texts of Astronomy and of Mathematical Astronomy in the Seventeenth and Eighteenth Centuries", Chinese Science 11 (1993-94): 66-92 (69) (PDF) coaca.ihns.ac.cn. Arkistoitu 2.12.2013. Viitattu 1.8.2013.
- ↑ Christopher Cullen, "Joseph Needham on Chinese Astronomy", Past and Present, No. 87. (May 1980), pp. 39-53 (42 & 49)
- ↑ Christopher Cullen, "A Chinese Eratosthenes of the Flat Earth: A Study of a Fragment of Cosmology in Huai Nan tzu 淮 南 子", Bulletin of the School of Oriental and African Studies, Vol. 39, No. 1 (1976), pp. 106-127 (107-109)
- ↑ Christopher Cullen, "A Chinese Eratosthenes of the Flat Earth: A Study of a Fragment of Cosmology in Huai Nan tzu 淮 南 子", Bulletin of the School of Oriental and African Studies, Vol. 39, No. 1 (1976), pp. 106-127 (107)
- ↑ Joseph Needham: Science and Civilisation in China, 3. osa, s. 219. C.U.P., 1959. ISBN 0-521-63262-5.
- ↑ Needhan p225
- ↑ Hugh Thurston, Early Astronomy, (New York: Springer-Verlag), p. 118. ISBN 0-387-94107-X.
- ↑ G.E.R. Lloyd: The Growth and Structure of His Thought, s. 162–164. Cambridge Univ. Press, 1968. ISBN 0-521-07049-X.
- ↑ The Myth of the Flat Earth Bede's Library. Viitattu 16.12.2015.
- ↑ Tom Burman: Väärien käsitysten sanakirja, s. 93. Suomentanut Kalevi Haikara. Otava, 1977. 951-1-04422-2.
- ↑ Glick, Thomas F., Livesey, Steven John, Wallis, Faith (eds.): "Medieval Science, Technology, and Medicine: An Encyclopedia", Routledge, New York 2005, ISBN 0-415-96930-1, p. 463
- ↑ James. W. Loewen, Lies My Teacher Told Me: Everything Your American History Textbook Got Wrong, (Touchstone Books, 1996), p. 56
- ↑ Jeffey Burton Russell: Inventing the Flat Earth—Columbus and Modern Historians. Westport, CT, 1991. ISBN 0-275-95904-X.
- ↑ Washington Irving: The Life and Voyages of Christopher Columbus, s. 117–130. A. and W. Galignani, 1828. ISBN 0-559-56685-9. Teoksen verkkoversio.
- ↑ Ferdinand Columbus: The life of the Admiral Christopher Columbus by his son Ferdinand. The Folio Society, 1959 (alun perin 1571). ISBN 0-8135-1801-6.
- ↑ Samuel Eliot Morison: Admiral of the Ocean Sea. A Life of Christofer Columbus, s. 89. Camden, NJ: Little, Brown and Co., 1942. ISBN 978-1-4067-5027-0. Teoksen verkkoversio.
- ↑ Christine Garwood: Flat Earth—The History of an Infamous Idea, s. 7–8. Lontoo: Pan Books, 2008. ISBN 978-0-330-43289-4.
- ↑ Ronald S. Love: Maritime Exploration in the Age of Discovery, 1415–1800, s. 41–42. Westport, CT: Greenwood Press, 2006. ISBN 0-313-32043-8. Teoksen verkkoversio.
- ↑ Kirkpatrick Sale: Christopher Columbus and the Conquest of Paradise, s. 344. Lontoo: Tauris Parke Paperbacks, 2006. ISBN 1-84511-154-0. Teoksen verkkoversio.
- ↑ Contra Antipodes. Florence, 1496. , lainaus teoksessa De la terre plate au globe terrestre, s. 31. Pariisi: Libraire Armand Colin, 1980.
- ↑ "Sen vuoksi maa ei ole litteä, kuten Empedokles ja Anaximenes ajattelivat". On the revolutions. The Johns Hopkins University Press (alkuperäispainos:Johannes Petreius), 1543. Teoksen verkkoversio.
- ↑ Ihmeellinen maailma: International Flat Earth Research Society Skepsis ry.
- ↑ Litteä maa Raamatussa (Arkistoitu – Internet Archive)
- ↑ Raamatun primitiivinen maailmankuva
- ↑ Does the Bible Teach that the Earth is Flat? Answers in Genesis. Viitattu 19.8.2018. (englanniksi)
Kirjallisuutta
- Numbers, Ronald L. (toim.): Galileo tyrmässä ja muita myyttejä tieteestä ja uskonnosta. (Galileo Goes to Jail and Other Myths about Science and Religion). Suomentanut Nisula, Kirsi. Kirjapaja, 2015. ISBN 9789522882059.
Aiheesta muualla
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Mahlamäki, Tiina: Uskottiinko keskiajalla litteään maahan? Kirja-arvostelu teoksesta Numbers, Ronald. L (toim.): Galileo tyrmässä ja muita myyttejä tieteestä ja uskonnosta. Kirjapaja, 2015. (Agricolan kirja-arvosteluja 20.4.2015.)
- Kojonen, Rope: Litteän maan myytti: Tapauskertomus uskonnon ja luonnontieteen historiasta. Tieteessä tapahtuu. Vol. 29. No. 3. 2011.
- Kangasniemi, Tuomas; Litteän maan myytti: Keskiajan kirkko tiesi maan palloksi viimeistään 700 vuotta ennen Kolumbusta. Areiopagi.fi. 18.2.2014