Äikäkaktus
Äikäkaktus | |
---|---|
![]() Äikäkaktus (Stetsonia coryne) | |
Uhanalaisuusluokitus | |
Elinvoimainen [1] | |
| |
Tieteellinen luokittelu | |
Domeeni: | Aitotumaiset Eucarya |
Kunta: | Kasvit Plantae |
Alakunta: | Streptophyta |
Kaari: | Versokasvit Embryophyta |
Alakaari: | Putkilokasvit Tracheophyta |
Luokka: | Siemenkasvit Spermatophyta |
Alaluokka: | Koppisiemeniset Angiospermae |
Lahko: | Caryophyllales |
Heimo: | Kaktuskasvit Cactaceae |
Alaheimo: | Cactoideae |
Tribus: | Browningieae |
Suku: | Stetsonia Britton & Rose (1920) |
Laji: | coryne |
Kaksiosainen nimi | |
Stetsonia coryne | |
Katso myös | |
| |
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK |
Äikäkaktus (Stetsonia coryne) on kaktuskasvien heimoon kuuluva laji ja ainoa suvussaan.
Ulkonäkö ja koko
Äikäkaktus on massiivinen, puumainen ja viidestä kahdeksaan metrin korkuiseksi kasvava kaktus, joka kasvattaa paksun rungon ja paljon pystyjä tai hieman kaarevia haaroja. Varret ovat sinivihreitä, kahdeksan- tai yhdeksänuurteisia ja tavallisesti nivelettömiä. Suorat piikit ovat aluksi keltaisia, myöhemmin mustuvia, jäykkiä ja kovia. Piikkiryhmän keskellä on yksi, jopa viiden sentin mittainen keskuspiikki, ja sen ympärillä seitsemästä yhdeksään sivuille suuntautuvaa, enintään kolmen sentin mittaista säteittäispiikkiä. Kasvi avaa kukkansa yöllä ja ne jäävät usein avoimiksi seuraavan päivän ajaksi. Suppilomaisissa kukissa on valkoiset kehälehdet ja suomuinen, pitkän torven muodostava pohjus. Munanmuotoinen hedelmä on vihreä tai punertava, suomujen peittämä ja kehälehdetön.[2]
Levinneisyys
Äikäkaktus on kotoisin Argentiinan, Bolivian ja Paraguayn kuivilta ylängöiltä.[2]
Käyttö
Äikäkaktuksen hedelmiä syödään, ja kasvia kasvatetaan aitana.[2] Suomessa äikäkaktusta on silloin tällöin myynnissä huonekasviksi.
Lähteet
- Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9.
- Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Stetsonia coryne
Viitteet
- ↑ Oakley, L. & Pin, A.: Stetsonia coryne IUCN Red List of Threatened Species. Version 2016.2. 2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 11.9.2016. (englanniksi)
- ↑ a b c Anderson 2001: 650.
|