Národní park Poloniny
![]() Národný park Poloniny | |
---|---|
IUCN kategorie II (Národní park) | |
![]() Pohled z Ďurkovce | |
Základní informace | |
Vyhlášení | 1. října 1997 |
Rozloha | 298,05 km2 |
Správa | Správa Národného parku Poloniny se sídlem ve Stakčíně |
Poloha | |
Stát | Slovensko![]() |
Kraj | Prešovský |
Souřadnice | 49°4′17″ s. š., 22°32′1″ v. d. |
Geodata (OSM) | OSM, WMF |
![]() ![]() Poloniny | |
![]() | |
Národní park Poloniny (tmavší zelená) a jeho ochranné pásmo (světle zelená) | |
Další informace | |
Web | www |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. | |
Tento box:
|
Národní park Poloniny (slovensky Národný park Poloniny) se nachází na severovýchodním Slovensku na hranicích s Polskem a Ukrajinou. Park leží v horském pásmu Bukovské vrchy, které náleží k Východním Karpatům. Národný park Poloniny byl vyhlášen 1. října 1997 na ploše 298,05 km² s ochranným pásmem 109.73 km².[1] Vybrané oblasti parku jsou spolu s dalšími lokalitami na Slovensku, Ukrajině a v Německu zapsány na Seznamu světového dědictví UNESCO pod názvem Původní bukové lesy Karpat a staré bukové lesy Německa.
Název dostal národní park podle polonin, travnatých ploch na hřebenech východních Karpat nad pásmem lesů – zespodu jsou poloniny ohraničeny lesem, nikoli křovinatým pásmem.[2][3][4]
Poloha
Park leží v okrese Snina v Prešovském kraji. Sousedí s národním parkem Bieszczady v Polsku a s Užanským národním parkem na ukrajinské straně. Tyto tři národní parky tvoří spolu s přilehlými lokalitami biosférickou rezervaci Východní Karpaty. Nejvyšší bod parku (1208 m n. m.) leží v místě, kde se setkávají hranice Slovenska, Polska a Ukrajiny. Je to blízko hřebene hory Kremenec. Park je nejvýchodnější a zároveň nejméně obydlenou částí Slovenska. Turistické stezky vedou z vesnic z Nové Sedlice, z Runiny, Topoľu a Uličské Krivé.
Maloplošná chráněná území ve správě Národního parku Poloniny
# | Název | výměra ha | rok vytvoření | stupeň ochrany |
---|---|---|---|---|
1 | Havešová | 171,32 | 1964 | 5. |
2 | Jarabá skala | 359,94 | 1964 | 5. |
3 | Pľaša | 110,8 | 1967 | 5. |
4 | Pod Ruským | 11,1412 | 1988 | 4. |
5 | Rožok | 67,13 | 1965 | 5. |
6 | Stinská | 90,78 | 1986 | 5. |
7 | Stužica | 761,49 | 1965 | 5. |
Přírodní rezervace
# | Název | výměra ha | rok vytvoření | stupeň ochrany |
---|---|---|---|---|
1 | Bahno | 2,78 | 1988 | 5. |
2 | Borsučiny | 83,72 | 1993 | 5. |
3 | Borsukov vrch | 146,7928 | 2015 | 5. |
4 | Bzaná | 15,46 | 1993 | 4. |
5 | Gazdoráň | 17,3 | 1993 | 4. |
6 | Grúnik | 4,6 | 1982 | 4. |
7 | Hlboké | 2,28 | 1988 | 5. |
8 | Ruské | 1,4614 | 1988 | 4. |
9 | Stinská slatina | 2,76 | 1988 | 5. |
10 | Stružnická dolina | 2,24 | 1982 | 4. |
11 | Šípková | 156,32 | 1993 | 5. |
12 | Udava | 391,98 | 1982 | 5. |
13 | Uličská Ostrá | 25,24 | 1993 | 5. |
Území evropského významu (Natura 2000)
- Bukovské vrchy
- Stinská
- Ublianka
- Ulička
Biologie a ekologie
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/98/Wisent.jpg/220px-Wisent.jpg)
Území parku pokrývají z 80 % lesy; převažují přitom smíšené bukové a javorové porosty.[5] V Národním parku Poloniny je nejvyšší koncentrace pralesů na Slovensku. Pralesy jsou vyhlášeny národními přírodními rezervacemi. Zejména na hlavním hřebeni Bukovských vrchů jsou časté také poloniny.
Mnohé druhy organismů žijících v NP jsou endemiti. V Poloninách se vyskytuje 800 druhů plísní a 100 druhů lišejníků. V Národním parku Poloniny žije okolo 5981 známých druhů bezobratlých (například 91 druhů měkkýšů, 1472 druhů stejnokřídlých, 819 druhů motýlů, 403 druhů pavouků) a 294 obratlovců. Z obratlovců to je 13 druhů obojživelníků, 8 druhů plazů, 198 druhů ptáků a 55 druhů savců včetně rysa ostrovida, medvěda a vlka.[zdroj?]
V roce 2004 bylo do parku reintrodukováno malé stádo zubra.
Historie kraje
První stopy osídlení sahají do konce mladší doby kamenné (eneolitu). V dalších obdobích bylo osídlení řídké, takže zprávy pocházejí až z období středověku. Na vývoj osídlení měla vliv i valašská kolonizace v 15. a 16. století pasteveckým a zemědělským etnikem označovaným jako Ruthéni či Rusíni. Nejstarší písemně doloženou obcí je Ulič z roku 1450, další vznikaly převážně v 16.-18. století. Svědectvím originálního mistrovství a umu místních obyvatel jsou dřevěné pravoslavné a řeckokatolické kostelíky, z nichž některé jsou národními kulturními památkami Slovenska, např. Chrám svatého archanděla Michaela (Topoľa), Kostel svatého Michaela Archanděla (Ruský Potok), Chrám svatého archanděla Michaela (Uličské Krivé).
Celé území Polonin a Podkarpatska bylo od 11. století až do 1. světové války součástí Uherského království. Během války zde probíhaly boje mezi rakouskouherskou a ruskou armádou, které připomínají vojenské hřbitovy, např. v Ruském Potoku, Stakčíně, Parihuzovcích.[6] [7]
Turistický ruch
Národní park je otevřen celoročně. V zimě láká běžkaře, v létě turisty. Kromě několika horských stezek je zde stezka spojující zmíněné dřevěné kostely z 18. století ve vesnicích Topoľa, Uličské Krivé a Ruský Potok.
Světové dědictví
Původní bukové lesy Havešová, Stužica a Rožok (všechny tři jsou v Bukovských vrších) byly díky nenarušenému ekosystému prohlášeny 28. června 2007 UNESCEM za Světové kulturní dědictví. Spolu s jedním místem na Slovensku v pohoří Vihorlat, dalšími šesti na Ukrajině a pěti v Německu jsou na seznamu zapsány pod názvem Původní bukové lesy Karpat a staré bukové lesy Německa. Kvůli nutnosti chránit neobyčejnou hodnotu těchto lesů je veřejnosti přístupný pouze jeden z nich, Stužica.[zdroj?]
Okres a doprava
Poloniny leží v okrese Humenné v Prešovském kraji. Rychlíky jezdí do Humenného, odtud lze pokračovat osobním vlakem, který jede přes Sninu do Stakčína. Odtud jezdí autobus (má dlouhé intervaly), kterým se lze dopravit až do nejvýchodněji položené obce Slovenska Nová Sedlica.
Galerie
-
- Prales ve Stužici
- Prales Stužica
- Zbojský potok
- Dřevěný kostel
- Dřevěný kostel
Odkazy
Související články
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Poloniny National Park na anglické Wikipedii.
- ↑ Všeobecná charakteristika [online]. sopsr.sk [cit. 2011-10-28]. Dostupné online. (slovensky)
- ↑ Návraty k divočině. Poloniny [10. část dokumentárního filmového cyklu]. Televizní studio Ostrava. Dramaturg Jaromír Šlosar, režie Petra Všelichová, moderátor Tomáš Kočko. Premiéra 30. 9. 2011 (ČT2)
- ↑ Návraty k divočině. Hlavní tvůrci pořadu [online]. ©1996–2020 [cit. 13. 11. 2020] Dostupné z: https://www.ceskatelevize.cz/porady/10316514721-navraty-k-divocine/5252-tvurci-poradu/
- ↑ HADAČ, Emil; ANDRESOVÁ, Jitka a KLESCHT, Viliam. Vegetace polonin v Bukovských vrších na sv. Slovensku. Preslia: časopis České botanické společnosti. 1988, 60, s. 321–338.
- ↑ Flóra – NP Poloniny [online]. [cit. 2024-09-11]. Dostupné online. (slovensky)
- ↑ Ruský Potok : Vojenské hřbitovy. Valka.cz [online]. 2010-04-06 [cit. 2024-09-11]. Dostupné online.
- ↑ Stakčínsky cintorín je dôkazom historických momentov v Poloninách. rusyn.sk [online]. [cit. 2024-09-11]. Dostupné online. (slovensky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Národní park Poloniny na Wikimedia Commons
- Národní park Poloniny na Slovakia.travel
- Národní park Poloniny na Stránkách okresu Snina
- Oficiální stránky parku na Sopsr.sk
- Dřevěné kostely na Slovensku
- Poloniny – video z cyklu České televize Návraty k divočině
Národní parky na Slovensku | |
---|---|
Národní park Malá Fatra • Národní park Muráňská planina • Národní park Nízké Tatry • Pieninský národní park • Národní park Poloniny • Národní park Slovenský kras • Národní park Slovenský ráj • Národní park Velká Fatra • Tatranský národní park |