Bičování Krista
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/47/Flagellation-of-christ-_Rubens.jpg/220px-Flagellation-of-christ-_Rubens.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/99/Gotland-Dalhem-Kyrka_Glasmalerei_07.jpg/220px-Gotland-Dalhem-Kyrka_Glasmalerei_07.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f3/Nuestro_Se%C3%B1or_Padre_Jes%C3%BAs_Desmayado1.jpg/220px-Nuestro_Se%C3%B1or_Padre_Jes%C3%BAs_Desmayado1.jpg)
Bičování Krista, v umění někdy známé jako Kristus u sloupu nebo Bičování u sloupu, je epizoda z Ježíšova utrpení, jak je popsána v evangeliích. Jako taková je často zobrazována v křesťanském umění v cyklech umučení nebo v širším tématu Kristova života. Katolická tradice umisťuje Bičování na začátek Via Dolorosa v Jeruzalémě a moderní alternativní křížové cesty ho umisťují na čtvrté zastavení; představuje bolestné tajemství růžence.[1][2] Sloup, k němuž je Kristus obvykle zobrazován přivázaný, a provaz, bič, knuta nebo důtky jsou prvky v Arma Christi.[3] Bazilika Santa Prassede v Římě je jedním z kostelů, které tvrdí, že vlastní originál sloupu nebo jeho části.
V umění byl tento námět nejprve zobrazován jako jeden z řady pašijových výjevů, ale od 15. století byl malován i v samostatných dílech. Nejdiskutovanějším jednotlivým dílem je záhadné zpracování na malé desce v Urbinu od Piera della Francesca (1455–1460), jehož přesný význam unikal generacím historiků umění. Ve stejné době se vyvinul obraz Kristus u sloupu nebo Kristus u kůlu, který představuje samotného Krista přivázaného ke sloupu nebo kůlu. To bylo nejoblíbenější v barokním sochařství a souviselo také s námětem, který se v kanonických evangeliích nevyskytuje, s Kristem v žaláři. Často je obtížné rozlišit mezi těmito dvěma náměty a mezi Kristem u sloupu a bičováním.[4]
Evangelia
Bičování z rukou Římanů je zmíněno ve třech ze čtyř kanonických evangelií: Jan 19, 1 (Kral, ČEP), Mk 15, 15 (Kral, ČEP) a Mt 27, 26 (Kral, ČEP) a podle římského práva bylo obvyklou předehrou k ukřižování.[5] Žádný z těchto tří popisů není podrobnější než Janův: „Tehdy dal Pilát Ježíše zbičovat.“ Srovnatelné Lukášovo vyprávění, Lk 22, 63–65 (Kral, ČEP), popisuje, jak veleknězova stráž Ježíše bije a vysmívá se mu. V Kristových pašijích tato epizoda předchází posměchu Krista a korunovaci trním, které se podle evangelií odehrály ve stejnou dobu nebo bezprostředně po ní. Na rozdíl od bičování nebyly součástí běžného římského soudního procesu.[6]
V umění
Bičování se v západním umění poprvé objevuje v 9. století. V byzantském umění se téměř nevyskytuje a v pravoslavném umění jakéhokoli data je velmi vzácný. Zpočátku se objevovalo v iluminovaných rukopisech a na malých slonovinových obrazech, v Itálii se dochovaly monumentální nástěnné malby s tímto námětem z doby kolem roku 1000. Od začátku se nejčastěji objevují tři postavy, Kristus a dva služebníci Piláta Pontského, kteří ho bičují. Na raných vyobrazeních může být Kristus nahý nebo v dlouhém rouchu, tváří stranou nebo při pohledu zezadu; od 12. století je standardem, že Kristus má na sobě bederní roušku (perizonium) a tváří je obrácen k divákovi.[7] Kristova tvář je obvykle viditelná, což pro umělce představuje „technický problém, jak ho zobrazit, jak přijímá údery na zádech, což je obvyklé místo, a zároveň nechat jeho tvář viditelnou“.[8] Často se zdá, že přijímá údery na přední straně těla.
Někdy je zobrazen Pilát Pontský, který scéně přihlíží, a může k němu přistupovat služebná jeho ženy se svým poselstvím, a v pozdějším středověku, pravděpodobně pod vlivem pašijových her, může být počet mužů bijících Krista tři nebo čtyři, na severu postupně zkarikovaní jako groteskní postavy v oděvu soudobých žoldnéřů.[9] Někdy je přítomna další postava, kterou může být Herodes. Bičování probíhalo rukama lidí pracujících pro Piláta Pontského, ale bičující mohou někdy nosit židovské klobouky.[10] Podle Ducciova Maestà se scéna může odehrávat na veřejnosti, před publikem židovského lidu.[11]
Františkáni, kteří propagovali sebebičování jako prostředek ztotožnění se s Kristovým utrpením, jsou pravděpodobně zodpovědní za řadu velkých italských procesních křížů, na nichž bičování zaujímá zadní stranu kříže a na přední straně je vyobrazeno Ukřižování. Ty byly pravděpodobně někdy při procesích následovány flagelanty, kteří mohli vidět Krista trpícího před nimi.[12]
Významná díla
Jednotlivá díla:
- Bičování Krista (Piero della Francesca), 1455–1460
- Kristus u sloupu (Antonello da Messina), kolem 1475
- Bičování Krista (Caravaggio), 1607
- Kristus u sloupu (Caravaggio), 1607
Cykly:
- Maestà (Duccio)
- Kaple Scrovegni, autor Giotto
Galerie
- Maestà od Duccia
- Bičování Krista, Piero della Francesca
- Řecká pravoslavná freska Theofana Krétského
- Bičování Krista, Bacchiacca
- Guercino, 1657
- Nicolò Grassi, 1720
-
- Kristus u sloupu, italské sochařství, 1817
- Kristus u sloupu, Gregorio Fernández
- Bičování našeho Pána Ježíše Krista, William-Adolphe Bouguereau
Ve filmu a hudbě
Bičování Ježíše („Proces před Pilátem (včetně 39 ran bičem)“) je vrcholnou událostí v rockovém muzikálu Jesus Christ Superstar. Moderní filmaři také zobrazují bičování Krista. Jedná se o významnou scénu ve filmu Mela Gibsona Umučení Krista z roku 2004. V Kubrickově filmu A Clockwork Orange si Alex představuje sám sebe jako římského vojáka bičujícího Ježíše.[13]
Relikvie
Na různých místech se dochovaly předpokládané části Sloupu bičování, nazývaného také Bičovací sloup.
- Chrám Božího hrobu v Jeruzalémě:
- Řecká pravoslavná kaple Derision v ambulatoriu
- Kaple Zjevení Páně ve františkánském areálu, původně ve Večeřadle[14]
- Santa Prassede v Římě
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Flagellation of Christ na anglické Wikipedii.
- ↑ GOWING, Lawrence. The encyclopedia of visual art, Volume 4. In: Encyclopedia Britannica. [s.l.]: [s.n.], 1983. S. 626. (anglicky)
- ↑ BOLTON, Roy. Old Master Paintings and Drawings. [s.l.]: [s.n.], 2009. ISBN 1-907200-01-0. S. 70. (angličtina)
- ↑ SCHILLER, Gertrud. Iconography of Christian Art: The Passion of Christ. [s.l.]: [s.n.], 1972. Dostupné online. S. 66–68. (anglicky) ASIN: B000KGWGH4.
- ↑ Schiller, s. 69.
- ↑ Schiller, s. 66.; How the Romans Used Crucifixion—Including Jesus's—as a Political Weapon [online]. newsweek.com, 2025-04-04, rev. 2016-03-23 [cit. 2024-05-28]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Schiller, s. 66.
- ↑ Schiller, s. 66–67.
- ↑ HALL, James. Hall's Dictionary of Subjects and Symbols in Art. 2. vyd. [s.l.]: John Murray, 1996. ISBN 0719541476. S. 123. (anglicky)
- ↑ Schiller, s. 68.
- ↑ Viz například Schillerova fig. 231, nástěnná malba ze 13. století z Kolína nad Rýnem.
- ↑ Schiller, s. 68.
- ↑ Schiller, s. 67.
- ↑ HOLM, D. K. The Passion of the Christ [online]. Nocturnal Admissions. Movie Poop Shoot, 2004-02-04, rev. 2009-11-06 [cit. 2024-05-28]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2012-09-08. (anglicky)
- ↑ Holy Wednesday in Jerusalem: the veneration of the Column [online]. custodia.org, 2020-04-08 [cit. 2024-05-28]. Dostupné online. (anglicky) z webových stránek františkánské kustodie Svaté země
Literatura
- SCHILLER, Gertrud. Iconography of Christian Art. Svazek II. Londýn: Lund Humphries, 1972 (překlad z němčiny). ISBN 0-85331-324-5. S. 66–69, fig. 225–234 etc. (anglicky)
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Bičování Krista na Wikimedia Commons
Ježíš Kristus | |
---|---|
Přehled Ježíšova života • Seznam témat souvisejících s Ježíšem | |
Chronologie | Zvěstování Páně • Narození (Panenské početí • Datum Ježíšova narození • Útěk do Egypta) • Dítě Ježíš • Ježíšovy neznámé roky • Ježíšův křest • Pokoušení Krista ďáblem • Apoštolové (Vyvolení • Velké poslání) • Ježíšovo působení (Učedníci) • Kázání na hoře/Kázání na planině (Blahoslavenství) • Ježíšovy modlitby (Otčenáš) • Podobenství • Zázraky • Proměnění Páně • Ježíšovo bezdomovectví • Velké přikázání • Řeč na Olivetské hoře • Ježíšovo pomazání • Pašije • Triumfální vstup do Jeruzaléma • Poslední večeře (Řeč na rozloučenou) • Agonie v Getsemanské zahradě • Ježíšovo zatčení (Sanhedrin • Petrovo zapření • Pilátův soud • Herodesův dvůr) • Ukřižování (Ježíšovy výroky na kříži) • Ježíšův pohřeb (Hrob) • Vzkříšení • Nanebevstoupení |
Nový zákon | Evangelia (Matouš • Marek • Lukáš • Jan • Pět Matoušových promluv • Evangelijní harmonie • Ústní evangelijní tradice) • Ježíšův život • Historické pozadí Nového zákona • Novozákonní místa spojená s Ježíšem • Ježíšova jména a tituly v Novém zákoně |
Historicita | Historický Ježíš (Hledání historického Ježíše • Zdroje (Josephus • Tacitus • Mara bar Serapion • Evangelia)) • Teorie mýtu o Kristu |
Vyobrazení | Seznam knih o Ježíšovi • Kristův život ve výtvarném umění • Muzeum Kristova života • Ježíšovy sochy • Proměnění Páně v křesťanském umění |
Křesťanství | Kristus (1. století) • Christologie (Vtělení • Osoba Krista • Preexistence Krista) • Relikvie • Druhý příchod • Kristovo nebeské sezení • Syn Boží • Kosmický Kristus |
V jiných náboženstvích | Jezuismus • Ježíš ve srovnávací mytologii • Judaismus (v Talmudu) • Islám (v ahmadíjském islámu) • Manicheismus (Ježíš nádherný) • Mandejství • Mistr Ježíš |
Rodina | Ježíšův rodokmen • Maria (matka) • Josef (zákonný otec) • Svatá rodina • Pantera (domnělý otec) • Ježíšovi bratři • Svaté příbuzenstvo • Anna (tradiční babička z matčiny strany) • Jáchym (tradiční dědeček z matčiny strany) • Heli (dědeček z otcovy strany podle Lukáše) • Jakub (dědeček z otcovy strany podle Matouše) • Ježíšova pokrevní linie • Kleofáš (tradiční strýc) |
Související | Ježíšův jazyk • Ježíšovy vztahy se ženami (Marie Magdalena • Maria z Betánie) • Vánoce (Ježíšek) • Velikonoce • Odmítnutí Ježíše • Kritika Ježíše • Ježíšovo duševní zdraví • Rasa a vzhled Ježíše • Ježíšova sexualita |
Kategorie |