Adam Václav Těšínský
Adam Václav Těšínský | |
---|---|
těšínský kníže | |
![]() Portrét knížete Adama Václava | |
Doba vlády | 1579–1617 |
Narození | 12. prosince 1574 Těšín |
Úmrtí | 13. července 1617 (ve věku 42 let) Brandýs (zámek) |
Předchůdce | Václav III. Adam Těšínský |
Nástupce | Fridrich Vilém Těšínský |
Manželka | Alžběta Kuronská |
Rod | Slezští Piastovci |
Dynastie | Piastovci |
Otec | Václav III. Adam Těšínský |
Matka | Kateřina Sidonie Sasko-Lauenburská |
Podpis | ![]() |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Adam Václav Těšínský (německy Adam Wenzel von Teschen, polsky Adam Wacław Cieszyński; 12. prosince 1574 – 13. července 1617, zámek Brandýs) byl v letech 1579 až 1617 těšínský kníže. Pocházel z rodu těšínských Piastovců.
Život
Narodil se z druhého manželství těšínského knížete Václava III. Adama se Sidonií Kateřinou Sasko-Lauenburskou.
Kníže vydával dokumenty v latině, v němčině a češtině, polský jazyk byl používaný především v úřadu knížecího soudního dvora.[1]
Kníže udržoval přátelské vztahy s měšťany Těšína, u kterých si často půjčoval peníze.
Vláda
Po otcově smrti roku 1579 byl ještě nezletilý, vládu za něj tedy jako regentka vykonávala matka spolu s poručníky, knížetem Jiřím II. Břežským, knížetem Karlem II. Minsterbersko-Olešnickým a Janem starším Bruntálským z Vrbna. Na příkaz císaře Rudolfa II., který chtěl posílit katolický vliv na mladého protestantského knížete,[2] pak v roce 1586 Jana Brunálského nahradili držitel Pštinského panství Sigfríd z Promic a hejtman Svídnického knížectví Matyáš z Lohova.
Těšínsko bylo v roce 1585 zasaženo rozsáhlou morovou epidemii, která přinesla početné ztráty na životech. V roce 1587 se pak stalo dějištěm bojů mezi Maxmiliánem Habsburským a Janem Zamojským o obsazení polského královského trůnu.
V roce 1587 byl vyslán na dvůr kurfiřta Kristiána I. Saského († 1591), kde strávil 8 let. Naučil se zde základům vojenství.
V roce 1595 se Adam Václav vrátil do Těšína, kde se souhlasem regentů převzal vládu. Po roce 1601 se odebral Uher, kde se zúčastnil války s Osmanskými Turky. Zastával funkci velitele oddílu jezdectva. V roce 1605, kdy povstalci Štěpána Bočkaje (1604–1606) obsadili Žilinu, se kníže vrátil zpět na Těšínsko, aby zemi připravil na možnost případného vpádu Bočkajovců. K tomu nedošlo, mezi Bočkajem a Rudolfem II. došlo v roce 1606 k uzavření míru.
V roce 1606 se zapojil do konfliktu mezi Rudolfem II. a Matyášem Habsburským, tzv. svár bratří v domě habsburském. Kníže se přiklonil na stranu vládnoucího císaře. V roce 1608 to byl stvrzen tzv. Libeňský mír.
V roce 1609 Adam Václav připravoval další ozbrojené vystoupení, vpád na Moravu na podporu straníků Rudolfa II., který usiloval získat výhodnější pozice v mocenském souboji s bratrem Matyášem. Adamu Václavovi za to byla přislíbena doživotní zástava Opavského a Krnovského knížectví a funkce vrchního ubytovatele císařské armády[3], k uskutečnění plánu nicméně nedošlo vinou předčasného vyzrazení a nedostatku financí na straně knížete. Ještě v zimě 1610/1611, během vpádu pasovských, bylo nicméně těšínské vojsko znovu uvedeno do pohotovosti pro případný zásah na Moravě. V roce 1611, kdy Matyáš stal českým králem, mu kníže Václav Adam složil hold ve Vratislavi.
Na přelomu roku 1609/1610[4] Adam Václav konvertoval ke katolicismu. Vliv na toto jeho rozhodnutí měl Mikuláš Sarkander, bratr Jana Sarkandera. Kníže tím získal finanční podporu od císaře a císař zase spojence ve Slezsku.[5] Od roku 1610 zahájil na Těšínsku protireformaci.[6][7] V roce 1611 došlo k celkové změně vlády, a to dle zásady "cuius regio eius religio", tedy "čí země (panství), toho je víra". Vešel do konfliktu s evangelickými představiteli. Jedna z prvních věcí, které provedl, bylo anulování privileje z roku 1568, kterou vydal jeho otec Václav III. Adam Těšínský. Odpor evangelíků a pánských stavů zapříčinil, že katolická víra se uchytila a byla praktikována pouze na knížecím dvoře. Řádu dominikánů byl navrácen kostel a klášter v Těšíně (Kostel sv. Máři Magdalény v Těšíně). Do města byl pozván Řád menších bratří, který byl znám také jako bernardini nebo reformáti, kteří měli pracoval na konverzi evangelíků na katolickou víru. Tím si zajistil dobré vztahy s habsburským dvorem a císařem Matyášem.
V roce 1617, 6. února, se po smrti Karla II. Minsterberskýého stal nový vrchním slezským hejtmanem.[8] Jmenování přispěly i jeho kroky, které činil od roku 1610, tedy od přechodu na katolickou víru. Úřad ovšem vykonával jen krátce, v červenci 1617 zemřel.
Historici hodnotí vládu Adama Václava ne příliš pozitivně. Stále cesty, náklady na zbrojení, neshody mezi obecným lidem, který byl zapříčiněn protireformací, přivedly knížectví na pokraj bankrotu. Jedním z příkladů rozhazovačnosti by mohl být výjezd do Vratislavi v roce 1611, kde vzdal hold králi Matyáši Habsburskému. Výprava čítala 285 členů knížecího dvora, kníže si zamluvil honosně vybavený palác pro něj a celou výpravu. Dalším příkladem byla výprava na polsko-litevské hranice v roce 1614, kdy to bral jako pouť do Kalwarie Zebrzydowské. Čímž chtěl ukázat svou novou zbožnost, podle historických zápisů však více než tu, ukazoval své bohatství a postavení.
Manželství
Alžběta Kuronská
17. září 1595 se oženil s Alžbětou Kuronskou († 1601), dcerou po zemřelém kuronském a zemgalském vévodovi Gotthardovi Kettlerovi (1517–1587). Manželství bylo sjednáno na doporučení litevského magnáta Albrechta Radziwiłła. Z manželství se narodilo pět dětí:
- Adam Gotthard (27. červenec 1596 – 25. květen 1597)
- Anna Sidonie (2. březen 1598 – červenec 1619) ⚭ 1616 Jakub II. z Hohenemsu († 1646)
- Alžběta Lukrécie (1. červen 1599 – 16. květen 1653) ⚭ 1618 Gundakar z Lichtenštejna
- Kristián Adam (1600 – 12. březen 1602)
- Fridrich Vilém (9. listopad 1601 – 19. srpen 1625)[9]
Markéta Koschlingerová
Po smrti své manželky se již neoženil. Žil s ženou nižšího stavu, kterou historici označují jako metresu (milenka panovníka), Markétou Koschlingerovou. S ní měl syna:
- Václav Gottfried (1612 † 1672)[10]
Smrt
Adam Václav zemřel 13. července 1617 na zámečku Brandýs na tehdejším předměstí Těšína. Byl pochován v kostele sv. Máři Magdalény v Těšíně.
Po jeho smrti Adam Bysinský z Bysiny, majitel Jílovnického panství, na katolické faře ve Skočově, za přítomnosti Vojtěcha Gagatkovského (polsky Wojciecha Gagatkowskiego) a Kryštova Tschammera z Jiskřína, pána na Harbutovicích (polsky Krzysztofa Tschammera z Iskrzyczyna, pana Harbutowic), sepsal a podal obvinění. Obvinil jiné tři představitele těšínské šlechty, že knížete otrávili: jednalo se o zemského maršálka a kancléře Erazima Rudzkého z Rudz, zemského sudí Václava Pelhřima z Třánkovic a Petra Gureckého z Kornic na Javoří a svobodném dvoře Holešově (polsky Goleszowie). Jako důvod uvedl nepřátelské vztahy mezi katolickým knížetem a protestantskou šlechtou. V roce 1619 se spor dostal ke knížecímu soudu v Těšíně. Později 22. prosince 1622 se ale obě strany usmířily a Bysinský své obvinění odvolal.[11]
Historici se přou, zda smrt milenky knížete v lednu 1617 a smrti knížete v červenci 1617, byla náhoda, či úkladný čin.
Vývod z předků
Boleslav II. Těšínský | ||||||||||||
Kazimír II. Těšínský | ||||||||||||
Anna Bělská | ||||||||||||
Václav II. Těšínský | ||||||||||||
Viktorín z Poděbrad | ||||||||||||
Johana z Poděbrad | ||||||||||||
Markéta z Pirkštejna | ||||||||||||
Václav III. Adam Těšínský | ||||||||||||
Albrecht III. Achilles | ||||||||||||
Fridrich II. Braniborsko-Ansbašský | ||||||||||||
Anna Saská | ||||||||||||
Anna Braniborsko-Ansbašsko-Kulmbašská | ||||||||||||
Kazimír IV. Jagellonský | ||||||||||||
Žofie Jagellonská | ||||||||||||
Alžběta Habsburská | ||||||||||||
Adam Václav Těšínský | ||||||||||||
Jan V. Sasko-Lauenburský | ||||||||||||
Magnus I. Sasko-Lauenburský | ||||||||||||
Dorotea Braniborská | ||||||||||||
František I. Sasko-Lauenburský | ||||||||||||
Jindřich IV. Brunšvicko-Lüneburský | ||||||||||||
Kateřina Brunšvicko-Wolfenbüttelská | ||||||||||||
Kateřina Pomořanská | ||||||||||||
Kateřina Sidonie Sasko-Lauenburská | ||||||||||||
Albrecht III. Saský | ||||||||||||
Jindřich IV. Saský | ||||||||||||
Zdenka Česká | ||||||||||||
Sibyla Saská | ||||||||||||
Magnus II. Meklenburský | ||||||||||||
Kateřina Meklenburská | ||||||||||||
Žofie Pomořanská | ||||||||||||
Odkazy
Reference
- ↑ J. GOLEC, S. Bojda. Słownik biograficzny..., s. 19.. [s.l.]: [s.n.]
- ↑ DAVID PINDUR, Martin Turóci. Šlechta na Kysucích a její sousedé. Čadca - Český Těšín - Žilina: [s.n.], 2012. 263 s. S. 143.
- ↑ KOLEKTIV AUTORŮ. Opava. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2006. 611 s. ISBN 80-7106-808-X. S. 163.
- ↑ Podle záznamů již 25. prosince 1609.
- ↑ 38. Adam Wacław * 12 XII 1574 + 1617 - Cieszyn.pl - serwis informacyjny. www.cieszyn.pl [online]. [cit. 2019-02-14]. Dostupné online.
- ↑ JIRÁSEK, Zdeněk, a kol. Slezsko v dějinách českého státu II. 1490–1763. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2012. 595 s. ISBN 978-80-7422-169-9.
- ↑ FUKALA, Radek. Slezsko. Neznámá země Koruny české. Knížecí a stavovské Slezsko do roku 1740. České Budějovice: Veduta, 2007. 344 s. ISBN 978-80-86829-23-4. S. 183.
- ↑ Dějiny Slezska v datech, S. 151.
- ↑ http://costel-marian.de/genealogy/getperson.php?personID=I19845&tree=EU-Adel[nedostupný zdroj]
- ↑ http://genealogy.euweb.cz/piast/piast9.html
- ↑ Adam Wacław * 12 XII 1574 + 1617. www.cieszyn.pl [online]. Cieszyn.pl - serwis informacyjny [cit. 2019-02-13]. Dostupné online.
Literatura
- JASIŃSKI, Kazimierz. Rodowód Piastów śląskich. 2. vyd. Kraków: Avalon, 2007. 720 s. ISBN 978-83-60448-28-1. (polsky)
- Golec, Józef, Bojda Stefania: Słownik biograficzny ziemi cieszyńskiej, t. 1, Cieszyn 1993, s. 18–19.
- Moritz Landwehr v. Pragenau, Geschichte der Stadt Teschen, Würzburg 1976, s. 6, 20, 34–35, 41–42, 46, 48–50, 56–57.
- Machej, Anna: Adama Wacława, księcia cieszyńskiego, zmiana wyznania w 1610 roku i okoliczności tego wydarzenia, „Pamiętnik Cieszyński” t. 13: 1998, s. 5–12.
- Popiołek, Franciszek: Adam Wacław, [w:] Polski Słownik Biograficzny, t. 1, 1935.
- Panic, Idzi: Wybór źródeł do dziejów Ustronia, t. 1, wyd.
- Panic, Idzi: Acta Historica Silesiae Superioris, t. 2, Cieszyń-Ustroń 1996, s. 62–88.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Adam Václav Těšínský na Wikimedia Commons
Předchůdce: Václav III. Adam | ![]() | Těšínský kníže 1579–1617 | ![]() | Nástupce: Fridrich Vilém |
Předchůdce: Karel II. Minsterberský | Vrchní slezský hejtman 1617 | Nástupce: Jan Kristián Břežský |