Roger de Pins
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 1294 (Gregorià) ![]() |
Mort | 28 maig 1365 (Gregorià) ![]() |
28è Gran Mestre de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem | |
24 agost 1355 – 28 maig 1365 ← Pierre de Corneillan – Raymond Bérenger (en) ![]() | |
Grand prior of Saint-Gilles (en) ![]() | |
27 juliol 1354 – 24 agost 1355 ← Pierre de Corneillan ![]() | |
Dades personals | |
Religió | Catolicisme ![]() |
Activitat | |
Ocupació | monjo guerrer, religiós cristià, commander hospitaller (en) ![]() ![]() |
Orde religiós | Orde de Sant Joan de Jerusalem ![]() |
![]() | |
Roger de Pins (?- 28 de maig de 1365) fou el 29è Mestre de l'Hospital. Originari de la llengua de Provença, va ascendir al mestratge el 1355 quan va morir Pierre de Corneillan. Durant el seu mandat, va reformar els estatuts de l'orde.
Treballà amb molt de zel perquè els infidels abandonessin la religió de Muhàmmad (Mahoma) i seguissin la cristiana. Celebrà un Capítol de l'orde d'Avinyó amb l'objectiu d'aconseguir recursos per a lluitar contra els mahometans; en aquest Capítol es prengueren altres disposicions molt encertades i es suprimí el càrrec de gran comanador de l'orde d'Espanya, per creure-la inútil.
Pins menà redactar els estatuts de l'orde, traduir-los del francès al llatí i remetre un exemplar d'aquests a tots els grans priors. A més, disposà que tots els nomenaments per a proveir les vacants dels convents de l'orde es fessin en el successiu pel gran mestre, i que els germans que servien com a soldats poguessin ser admès-os en la categoria de cavallers, quan per la seva bona conducta, continuats serveis o accions heroiques se'n fessin creditors, ja que fins llavors només se'ls considerava com assalariats sense dret a cap ascens.
Pins fou un home molt caritatiu, pel que se li donà el sobrenom de l'almoiner; també es distingí pel seu zel en pro de la disciplina i pel seu caràcter eminentment justicier.
Precedit per: Pierre de Corneillan | Grans Mestres de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem![]() 1455-1465 | Succeït per: Raymond Berenger |
Bibliografia
- Enciclopèdia Espasa Volum núm. 44, pàg. 1082-83 (ISBN 84-239-4544-8)