Laure Cinti-Damoreau
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (fr) Laure Cinthie Montalant ![]() 6 febrer 1801 ![]() París ![]() |
Mort | 25 febrer 1863 ![]() París ![]() |
Sepultura | cementiri de Montmartre, 26 ![]() |
Activitat | |
Ocupació | actriu, professora de música, cantant d'òpera, compositora ![]() |
Ocupador | Conservatori Nacional Superior de Música i Dansa ![]() |
Alumnes | Marie Marimon ![]() |
Veu | Soprano ![]() |
Instrument | Veu ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() |
Laure Cinti-Damoreau, nascuda Laure Cinthie Montalant (París, 6 de febrer de 1801 - Chantilly, 25 de febrer de 1863) va ser una soprano francesa.
Laure Cinthie Montalant va néixer al carrer Petit-Pont-Notre-Dame de la Cité (París), filla de François-Parfait Montalant, professor d'idiomes, i de Marie-Victoire Bougy. La seva germana gran Pensée-Euphémie Montalant fou pintora, deixeble de Redouté. Laure va estudiar al Conservatori de París i debutà al Théâtre-Italien el 8 de gener de 1816 en Una cosa rara de Vicent Martín i Soler. Va passar al Théâtre-Louvois l'any 1819, i el 1825 es va presentar al King's Theatre de Londres i es va unir a l'Opéra de Paris, on va romandre deu anys. Hi va estrenar Guillem Tell de Rossini i Robert le diable de Meyerbeer.
Entre 1836 i 1841 va cantar a l'Opéra-Comique, interpretant els papers principals de les òperes d'Auber.
Va deixar un record perdurable a l'Opéra i a l'Opéra-Comique, on fou succeïda per la seva conciutadana Julie Grass.[1] Durant 12 anys va ser professora del Conservatori, on va tenir entre altres alumnes a Delphine Ugalde,[2] Maria de los Dolores Benedicta Nau[3] i va escriure un Mètode de Cant (1849). L'any 1827 s'havia casat amb el tenor Damoreau.
Bibliografia
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- (francès) Dictionnaire universel d'histoire et de géographie (Bouillet et Chassang).
Referències
- ↑ Enciclopèdia Espasa v. 26, pàg. 115, (ISBN 84-239-4526-X)
- ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 65. pàg. 797 (ISBN 84-239-4565-0)
- ↑ Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. 7, pàg. 932 (ISBN 84-239-4577-4)