Institut de Seguretat Pública de Catalunya
![]() | Aquest article o secció no és enciclopèdic i sembla un currículum. Si us plau, reescriviu l'article de manera que el redactat sigui enciclopèdic. Vegeu Viquipèdia:Llibre d'estil i Viquipèdia:Allò que la Viquipèdia no és. |
| |||||
![]() ![]() | |||||
Dades | |||||
---|---|---|---|---|---|
Tipus | institució educativa ![]() | ||||
Governança corporativa | |||||
Seu |
| ||||
Entitat matriu | Departament d'Interior ![]() | ||||
Part de | Secretaria General d'Interior ![]() | ||||
08073910 | Directori de centres docents de Catalunya ![]() | ||||
Lloc web | ispc.gencat.cat… ![]() | ||||
![]() ![]() | |||||
Localització geogràfica ![]() |
L'Institut de Seguretat Pública de Catalunya (ISPC) és el centre de formació del personal dels diversos col·lectius professionals de la seguretat catalana en un sentit ampli: Mossos d'Esquadra, policies locals, policies portuàries, Bombers de la Generalitat de Catalunya, Bombers de Barcelona, personal de Protecció Civil, Agents Rurals. També supervisa els centres i els programes formatius del personal de seguretat privada. És un organisme autònom adscrit al Departament d'Interior de la Generalitat de Catalunya. També funciona com a centre universitari adscrit a la Universitat de Barcelona, on s'imparteix el grau de Seguretat. Els òrgans de govern, assessorament i Direcció de l'ISPC es regulen a la seva Llei de creació.[1]
Les finalitats principals de l'Institut són:
- La formació dels membres dels serveis de seguretat públics i privats, de prevenció i extinció d'incendis i de salvaments, d'emergències, de protecció civil i de vigilància, control i protecció ambientals
- La creació, la gestió, la difusió i l'aplicació del coneixement tècnic per a seleccionar, promocionar i desenvolupar aquests col·lectius professionals d'acord amb la normativa que els regula
- La promoció de l'estudi i la recerca en l'àmbit de la seguretat.
- A partir del curs acadèmic 2014-15 l'ISPC s'ha convertit en centre universitari adscrit a la Universitat de Barcelona, amb la nova titulació que imparteix del Grau en Seguretat.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cb/Viquip%C3%A8dia_ispc.jpg/220px-Viquip%C3%A8dia_ispc.jpg)
El Centre de Coneixement de la Seguretat
Situat a l'edifici B hi ha el centre de documentació sobre tots els temes de seguretat, refundat el 2010.[2] Compta amb biblioteca, hemeroteca, cartoteca, recursos digitals, accés a dipòsits cooperatius (RECERCAT, RACO). El CCS disposa d'un fons documental de més de 38.000 documents. Es pot consultar a través del Catàleg de les Biblioteques Especialitzades de la Generalitat de Catalunya.[3]
Història
Els orígens de l'ISPC es remunten a un primer Centre de Formació situat a l'avinguda Pearson de Barcelona, inaugurat el 12 de juliol del 1983 per tal de formar les primeres promocions del cos de Mossos d'Esquadra en ple procés de refundació. A l'acte d'inauguració no hi van assistir ni el delegat del govern ni els quatre governadors civils, ja que exigien que la Junta de Seguretat de Catalunya havia d'haver aprovat prèviament el programa de formació.[4] El primer director del centre fou Ildefons Valls.[4]
Poc després la Llei 27/1985 va crear oficialment l'Escola de Policia de Catalunya, ja a Mollet del Vallès. En aquell moment tenia per objectiu principal la formació de les futures promocions de Mossos d'Esquadra que havien d'omplir un cos que, fins aquell moment, tenia tan sols uns centenars de membres i era purament simbòlic. També havia de ser l'escola on es formessin els membres de les policies locals catalanes. El següent director de la institució va ser des del desembre del 1988 el polèmic Jesús Maria Rodés.,[5] qui aprofitaria el gran impuls que van significar els Jocs Olímpics del 1992 per fer de l'escola la seu de les proves de tir olímpic i així poder construir les instal·lacions amb l'envergadura necessària per a les futures promocions.[5] Gràcies a la tasca de l'Escola el 1994 va poder començar el desplegament dels Mossos d'Esquadra començant per la comarca d'Osona. Rodés, però, va acabar sent cessat i per aquest motiu el novembre del 1994 el director de l'Escola va passar a ser Francesc Falgueras[6] fins al juliol del 1996.
La Llei d'ordenació del sistema de seguretat pública de Catalunya, aprovada el 2003, suposa un gran salt qualitatiu per la voluntat d'integrar tots els serveis sectorials de la seguretat en un sistema coordinat i únic. En resposta a aquesta voluntat, l'any 2007 les dues escoles van passar a formar part d'un mateix organisme, l'Institut de Seguretat Pública de Catalunya. Aquesta fusió avança en la cohesió i reforça l'articulació del sistema integral de seguretat des dels àmbits de la formació, la recerca i la divulgació del coneixement.[cal citació]
L'Ordre ECO/319/2014, de 15 d'octubre, aprova l'adscripció de l'Institut de Seguretat Pública de Catalunya a la Universitat de Barcelona i la implantació de l'estudi universitari oficial de grau en seguretat. Un sistema propi de formació universitària que desenvolupi les estratègies que les organitzacions requereixen i que responguin a les demandes de personal expert en seguretat.[cal citació]
Publicacions
Des del 1997, en època del llavors director de l'Escola Amadeu Recasens, l'ISPC publica la Revista Catalana de Seguretat Pública. En surten dos números cada any i els articles estan escrits per diversos responsables de la seguretat catalana en tots els àmbits així com experts i professors en aquests camps, tant catalans com estrangers.[7]
Referències
- ↑ Al web de la Generalitat hi ha la Llei 10/2007, de 30 de juliol, de l'Institut de Seguretat Pública de Catalunya
- ↑ Notícia del 19 de maig del 2010 al lloc web Arxivat 2014-07-15 a Wayback Machine. de la Generalitat.
- ↑ Catàleg online Arxivat 2012-11-05 a Wayback Machine. de les Biblioteques Especialitzades de la Generalitat.
- ↑ 4,0 4,1 Miquel Sellarès : Un pas endavant. La història dels Mossos que mai no s'ha explicat; Raval Edicions SLU, Mina; Barcelona; 2008; ISBN 978-84-96499-97-3; p. 72-73 i 105
- ↑ 5,0 5,1 Miquel Sellarès : Un pas endavant. La història dels Mossos que mai no s'ha explicat; Raval Edicions SLU, Mina; Barcelona; 2008; ISBN 978-84-96499-97-3; p. 146
- ↑ Notícia de la Vanguardia del 15 de novembre del 1994.
- ↑ Índex de tots els números en pdf de la Revista Catalana de Seguretat Pública.
Enllaços externs
- Institut de Seguretat Pública de Catalunya