Fita de frontera
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f2/0_ave_british_columbia_canada.jpg/220px-0_ave_british_columbia_canada.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/29/Boundary_stone_Maesglase.jpg/220px-Boundary_stone_Maesglase.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/97/D-NW-Bad_Salzuflen-W%C3%BCsten_-_Grenzstein_%28klein%29_in_Pehlen.jpg/220px-D-NW-Bad_Salzuflen-W%C3%BCsten_-_Grenzstein_%28klein%29_in_Pehlen.jpg)
Una fita de frontera, (del llatí ficta),[1] marcador o pedra de límit, marcador o pedra de frontera, és un marcador físic robust que identifica l'inici d'un límit terrestre o el canvi d'un límit, especialment un canvi de direcció d'un límit.[2] Hi ha diversos altres tipus de marcadors de frontera amb nom, coneguts com a arbres de límit,[3][4] pilars, monuments, obeliscs i cantonades .[5] Els marcadors de vora també poden ser marcadors a través dels quals una línia de frontera passa en línia recta per determinar aquesta vora.[5] També poden ser els marcadors a partir dels quals s'ha fixat un marcador de vora.[5]
Propòsit
Segons Josiah Ober, els marcadors de límit són "una manera d'imposar significats humans, culturals i socials a un entorn natural abans indiferenciat". Els marcadors de límit estan vinculats a les jerarquies socials, ja que deriven el seu significat de l'autoritat d'una persona o grup per declarar els límits d'un determinat espai de terra per raons polítiques, socials o religioses. Ober assenyala que "determinar qui pot utilitzar parcel·les de terra cultivable i amb quina finalitat té implicacions econòmiques immediates i evidents".[6]
Moltes vores es van dibuixar al llarg de línies invisibles de latitud o longitud, fet que sovint creava la necessitat de marcar aquestes fronteres a terra, amb la màxima precisió possible, utilitzant la tecnologia del dia.[5] Els avenços de la tecnologia GPS han demostrat que hi ha moltes fronteres marcades de manera incorrecta a terra.[5]
Els marcadors de límit són integrals a la llei de límits als Estats Units, tant en els estats colonials originals com els afegits més tard durant l'expansió cap a l'oest (també conegut com a Public Land Survey System [7]). Els marcadors de límit artificials, o monuments, es consideren els segons més alts de l'Ordre de l'Evidència en la llei de límits dels Estats Units, només darrere dels marcadors naturals com ara roques i rius.[8] Els marcadors de límit també tenen significat legal al Japó i, generalment, s'instal·len a tot el país.[9] Els marcadors encara s'utilitzen àmpliament per marcar les fronteres internacionals, que tradicionalment es classifiquen en dues categories: límits naturals, correlacionats amb característiques topogràfiques com rius o serralades, i límits artificials, que no tenen cap relació òbvia amb la topografia. Aquesta darrera categoria inclou les vores definides per marcadors de límit com ara pedres i murs.[10] Es col·loquen marcadors de frontera internacionals i es poden mantenir per acord mutu dels països fronterers.
Construcció
Els marcadors de límit, tradicionalment, eren sovint fets de pedra, però més tard molts s'han fet amb formigó o una barreja de materials.[11] Normalment es col·loquen en un punt notable o especialment visible. Molts estan inscrits amb informació rellevant, com ara l'abreviatura del titular del límit i sovint una data.[5]
Galeria
- Una fita fronterera a Obdam, Països Baixos. Marca el límit entre Obdam i Hensbroek.
- Dues fites frontereres franco-suïsses.
- Pedra límit del Districte original de Colúmbia establerta el 1792 marcant el límit entre Washington DC i Maryland als Estats Units.
- Fita fronterera a França entre les comunes de Nages, Murat-sur-Vèbre i Fraisse-sur-Agout
Referències
- ↑ Error: hi ha títol o url però calen tots dos paràmetres.«» (en castellà). [Consulta: 19 juny 2023].
- ↑ (June 1990) "" a National Perspectives – 32nd Australian Surveyors Congress Technical Papers 31 March – 6 April 1990.
- ↑ Tarkiainen, Ü Estonian Journal of Ecology, 61, 1, 2012, pàg. 53. DOI: 10.3176/eco.2012.1.06.
- ↑ Blomley, Nicholas Law & Society Review, 50, 1, 28-01-2016, pàg. 224–255. DOI: 10.1111/lasr.12182.
- ↑ 5,0 5,1 5,2 5,3 5,4 5,5 (June 1990) "" a National Perspectives – 32nd Australian Surveyors Congress Technical Papers 31 March – 6 April 1990.
- ↑ Ober, Josiah «Còpia arxivada» (PDF). Methods in the Mediterranean: Historical and Archaeological Views of Texts and Archaeology. David. B. Small, 1995. Arxivat de l'original el 3 de desembre 2013 [Consulta: 3 abril 2013].
- ↑ United States Department of the Interior, Bureau of Land Management. Manual of Surveying Instructions For the Survey of the Public Lands of the United States (2009). New Jersey: John Wiley & Sons, 2013, p. 90.
- ↑ Brown, Curtis. Brown's Boundary Control and Legal Principles. Washington, DC: Bureau of Land Management, 2009, p. 3, 7.
- ↑ Civil Law 229; more information Arxivat 3 January 2013 a Wayback Machine.
- ↑ Cukwurah, A. Oye. The Settlement of Boundary Disputes in International Law. Manchester: Manchester University Press, 1967, p. 16–17.
- ↑ «1921 WA-NT Border Determinations». Kununurra Historical Society Inc.. Arxivat de l'original el 19 de gener 2012. [Consulta: 9 gener 2012].
Enllaços externs
- l'Intérieur, Ministère de. «Les délégués à l'abornement aux frontières de l'Intérieur» (en francès). [Consulta: 19 juny 2023].