Cigua de les palmeres
Dulus dominicus ![]() | |
---|---|
![]() | |
Dades | |
Pes | 48 g (pes adult) ![]() |
Nombre de cries | 4 ![]() |
Període d'incubació de l'ou | 15 dies ![]() |
Estat de conservació | |
![]() | |
Risc mínim | |
UICN | 22708129 ![]() |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Chordata |
Classe | Aves |
Ordre | Eupasseres |
Família | Dulidae |
Gènere | Dulus |
Espècie | Dulus dominicus ![]() Linnaeus, 1766 |
Distribució | |
![]() ![]() |
La cigua de les palmeres[1] (Dulus dominicus), és un petit ocell de l'ordre dels passeriformes. És l'única espècie del gènere Dulus i de la família dels dúlids (Dulidae).[2] No se n'han descrit subespècies. Es creu que està relacionat amb la família dels bombicíl·lids (Bombycillidae) i de vegades és classificat amb aquest grup.
Es considera l'ocell nacional de la República Dominicana.
Morfologia
- Fan al voltant dels 20 cm de llargària.
- Són de color marró oliva per sobre, i beix amb vetes marrons per baix.
- Tenen la cua llarga, un fort bec groc i ulls rogencs.
- No hi ha dimorfisme sexual.
- Els immadurs tenen una taca fosca a la gola.[3]
Hàbitat i distribució
L'espècie és endèmica de La Hispaniola, incloent les adjacents Saona i La Gonâve. És una au comuna i generalitzada a la seva àrea de distribució. Habita des del nivell del mar fins als 1500 metres d'altitud, on es poden trobar en sabanes amb palmeres o altres espais oberts amb arbres dispersos. S'ha adaptat bé als parcs urbans i jardins amb arbres.[3]
Hàbits
Són aus molt sociables, vivint en petites bandades formades per algunes parelles que dormen juntes. Són aus sorolloses, amb un gran repertori de vocalitzacions que utilitzin constantment com a part del seu comportament social.[3]
Reproducció
Es reprodueixen principalment entre març i juny. Els ocells construeixen grans nius comunals desordenats, a les branques en la copa de les palmeres. De tant en tant, en absència de palmeres, poden fer servir arbres o pals de telèfon. L'estructura pot ésser de fins a 2 m d'ample, i contenir fins a 30 nius, amb les seves pròpies entrades i cambres separades. Les femelles ponen 2-4 ous, gris porpra densament tacat.[3]
Alimentació
Aquests ocells s'alimenten de fruits i baies, així com de flors, especialment d'orquídies epífites.
Conservació
Aquest ocell és una espècie comuna dins del seu rang, de prop de 75.000 km². La UICN el considera una espècie en Risc mínim.
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)